S-a dovedit ştiinţific că temperaturile înalte de suprafaţă
contribuie la schimbările meteorologice extreme.
Nu-nţeleg. Cum poate o furtună de gheaţă, urmată de o ninsoare,
să se califice drept încălzire globală?
Nu, termenul nu e "încălzire globală", e "schimbare climatică".
- Dacă vă pot întrerupe... - Dacă vei ţine cu mine.
- Nu ţin cu nimeni. - Atunci nu.
Bun, uite ce se întâmplă, Bones: uneori e cald, alteori e frig.
Serios, chiar cred c-ar trebui să vorbim despre parteneriatul vostru.
Bine. De asta te-ai hotărât să ni te alături?
Nu, răspunsul e nu.
Legistul din Washington a adus rămăşiţele găsite la sud de un pasaj de pe I-295.
Locaţia sugerează c-a fost abandonat de criminal.
De ce nu ne-au lăsat să inspectăm locul crimei? E foarte enervant.
Nu se poate.
Pentru că, dacă mai aşteptau 15 minute, cadavrul ar fi fost acoperit
de zăpadă, şi orice probe ar fi fost compromise.
Nu se poate!
Ştiu că e devreme, dar la radio au spus c-ar putea viscoli, aşa că mă gândeam
să lucrăm vreo două ore la caz,
apoi să plecăm devreme, înainte ca traficul să devină un coşmar.
- Bine, sunt pe drum. - Uite, uite!
- E un cadavru în laborator. Trebuie să plec. - Stai, stai... aşteaptă puţin.
Stai pu... Le lasă în curbă.
- Scaune de pe stadion. - Nu sunt doar scaune de pe stadion, da?
Sunt de la Vet. Ştiţi? Veterans Stadium?
Zburaţi, Eagles, zburaţi Pe drumul spre victorie.
Hai, Bones, te rog, sunt de pe Vet! Bine, o să fac cinste cu micul dejun.
Da, ca voi să mă ajutaţi să duc scaunele alea în apartamentul meu.
N-ai auzit ce am spus? Avem un cadavru.
Care va fi tot mort, dacă ajungem acolo cu 15 minute mai târziu.
Hai, Bones, te rog. Sunt de pe Vet.
Bine, eşti de acord să găsim un alt moment să discutăm?
Da, sigur, nicio problemă. Bones, te rog.
- Uite, 15 minute. Doar 15 minute. - 15 minute.
Avem toată clădirea la dispoziţie.
Institutul Jefferson e oficial închis din cauza furtunii.
Nimic nu se compară cu o crimă, ca să strice o zi de ninsoare.
- Ce avem? - Victima e femeie.
Descompunerea indică timpul morţii ca fiind acum aproximativ 12 zile.
E mult sânge pe haine.
Simfiza pubiană sugerează că victima avea între 20 şi 30 de ani.
Asta e ciudat. E o căpuşă.
Nici măcar nu recunosc specia.
- Sfinte Doamne. - Am auzit asta.
Nu, nu, nu. A fost... o exclamaţie de admiraţie.
- De fapt, nu... - Te poţi opri acum.
- Salvează-te. - ...comentam de mărimea ta.
- Cum a fost programarea la doctor? - A fost bine.
Cam a spus c-ai nevoie de-o reconstrucţie facială.
Da. Şi am găsit şi un telefon mort în buzunarul victimei.
Bine, o să trag o privire, să văd dacă-mi dau seama
cum putem să facem rost de informaţii.
Hai să vorbim.
Nu ne-ai spus că are cadrul din fontă.
Durează mult mai mult decât ai spus. Au nevoie de mine la laborator.
Bine, două minute, de atât am nevoie. Două minute. Trage, trage, trage.
Aşa, chiar acolo. Uşor! M-am lovit la picior.
Totul e-n regulă, Angela.
- Chiar e. - Ştii, când afli
că eşti purtător şi ai un copil în tine, e puţin...
Ştiu, ştiu. Dar doctorul ne-a spus că nu-nseamnă nimic
dacă nu sufăr şi eu de amauroză congenitală Leber, nu?
- Da. - Da, bine.
Aşteptăm şi rezultatele mele.
Până atunci, nu uita, e o şansă foarte, foarte mică ca eu să fiu purtător.
Bine, ai dreptate.
Doar că deja iubesc aşa mult copilul ăsta.
Şi eu, dar copilul e bine.
Îi spui, te rog, mamei tale, "Nu-ţi face griji"?
Îţi dai seama că e un sfat inutil să-l dai unei mame, nu?
Da, dar... nu-i aşa că nu ţi-ar plăcea dacă nu te-am linişti?
Da, aşa e.
Hai, întoarce-te la căpuşa ta.
- Suntem bine? - Da, suntem bine.
- Bine. - Suntem bine.
Sângerare necontrolată de la nivelul rănii, epistaxis sever...
Nu, nu e bine.
- Încă e afară. - L-am prins. Tu împinge, noi tragem.
Bine, o să-i dau drumul. E prea înţepenit să scape.
Bine. Cam... îmi pare rău. Voi ajunge curând.
Victima avea febră hemoragică Crimeea-Congo când a murit.
Căpuşa era o Hyalomma impeltatum. Aşa a fost infectată victima.
- Asta a fost cauza morţii? - Nu, a fost strangulată.
Am găsit fracturi perimortem pe vertebrele cervicale a cincea şi a şasea.
Laboratorul e în carantină?
Nu e nevoie. Testele au arătat anticorpi virali, dar niciun virion activ.
Bun, bun. Stai. Dar cum a fost victima strangulată?
Faţă-n faţă. Criminalul a folosit mâinile, şi... nu.
Victima e posibil să fi tuşit sânge aerosolizat
spre faţa criminalului, infectându-l cu virusul.
Şi cum virusul are o perioadă de incubaţie de 10-12 zile,
iar crima a avut loc acum aproape două săptămâni, înseamnă că acel criminal...
E acum contagios.
Bine, uşa e închisă. Apasă pe buton, ne vedem sus.
Bine.
Booth, trebuie să mă-ntorc neapărat la laborator.
Victima suferea de febră hemoragică, iar criminalul e probabil infectat.
Vom ajunge acolo curând. Vom da jos scaunele,
şi, înainte să-ţi dai seama, vom fi înapoi la laborator.
S-a luat curentul. Probabil e viscolul.
Cam, sunt în liftul lui Booth, şi e posibil să fie pană de curent.
Am auzit că sunt pene de curent peste tot în oraş.
Şi laboratorul a rămas fără curent. Trebuie să fie din cauza furtunii.
- Dr. Brennan, mă auzi? - Nu te aud, Cam. Eşti...
- Grozav. - Chestia asta cu febra e rea?
Trebuie să găsim criminalul înainte să răspândească boala.
Oraşul poate fi pe punctul unei epidemii virale mortale.
Şi noi suntem blocaţi aici?
Bones - Sezonul 6 - Episodul 16 Pana de curent din timpul viscolului
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Bine, mersi că m-ai ţinut la curent, Cam.
Sunteţi serviciile de urgenţă. Asta e o urgenţă.
Suntem blocaţi într-un lift. Suntem doi.
Dacă aţi putea trimite... Nu, nu, nu. Nimeni nu e rănit, dar ascultaţi.
Bine, există un virus ucigaş pe care doar noi îl putem opri.
Trimite pe cineva aici sau...
Alo? Nu se poate aşa ceva. Mi-a închis telefonul.
Nu m-a crezut.
Cam a vorbit cu Centrul pentru Controlul Bolilor din Georgia.
N-au mai fost raportate cazuri de CCHF.
- Asta e bine. - Doar dacă prindem criminalul la timp.
E singurul care poate răspândi boala.
Bună, sunteţi bine?
- Ce e cu căciula? - Vecina ta de lângă e acasă.
- Doamna Ross? - Da, e o femeie foarte prietenoasă.
Mi-a dat nişte chestii în caz că vi se face frig.
- Şi uite... pentru lumină. - Nu!
- Mişcă! - Ce? E o menoră.
Ştii ce ai fi putut păţi la mână dacă liftul ar fi mers?
Traumatism extins la radius şi ulna, poate chiar amputaţie spontană.
Mi-e puţin rău.
N-avem cum să transportăm rămăşiţele la un alt laborator.
- N-am putut deschide nici garajul. - Atunci, va trebui să ne descurcăm.
Bine, începutul acestei boli e brusc.
Semnele de început sunt durerile de cap, febră mare.
Simptomele progresează rapid şi includ echimoze severe şi sângerare necontrolată.
Eşti sigură că nu există pericolul de a ne îmbolnăvi?
Absolut. Bun. Asta e o hartă
din expoziţia Războiului Rece.
Ignoraţi faptul că încă există Uniunea Sovietică şi Cehoslovacia.
Febra hemoragică Crimeea-Congo, sau CCHF, apare
cam peste tot unde am notat pe harta asta.
- Bine, nu şi America de Nord? - Crezi că victima e străină?
Funcţiile diferite ale măsurătorilor craniene
sugerează că era, cel puţin în parte, amerindiană.
Ar fi extrem de neobişnuit ca cineva cu sânge amerindian să se nască în altă parte.
Bun, deci călătorea.
Cum termini reconstrucţia facială, putem s-o căutăm la Controlul Paşapoartelor.
Dacă e deschis biroul.
E greu să văd detalii
la o scară aşa mică, dar sunt de acord cu cauza morţii dată de tine.
Tot nu avem electricitate, aşa că nu pot face radiografii.
- Să m-apuc să curăţ oasele? - Nu, nu. Du-te în biroul meu şi caută
numere vechi din Revista de Fizică Medicinală.
Ar trebui să fie o grămadă lângă iguana mea.
Ce caut?
Mi-amintesc de un articol despre electrostatică şi triboluminiscenţă.
Poţi face radiografii fără electricitate.
Mă apuc de asta.
Electricitate din celofan?
După articolul drei Brennan, creezi un vid în interiorul cutiei, apoi scoţi banda.
Iar asta va elibera curenţi electrici destul de puternici ca să genereze raze X?
Teoretic. Direct pe filmul de dedesubt.
Razele X trec prin os, pe hârtia fotografică.
O s-o cred când o s-o văd.
Bine.
- Asta e super. - Ia masa asta de aici.
Bine.
- Să vedem. Începe să scoţi astea. - Bine.
- Omule. - Ştiu.
Bun.
Nu au găsit victima la Persoane Dispărute sau la Controlul Paşapoartelor.
- Ce? - Te învinovăţesc.
Ce? Pentru ce mă învinovăţeşti? Că n-am găsit victima sau pentru viscol?
Sunt scaune, Booth. Sunt nişte simple scaune.
În primul rând, nu sunt simple scaune. Fac parte din istorie.
Sunt de la Vet, da? În al doilea rând, o să ieşim de aici.
- Ai un plan? - Exact. Am un plan.
Trapa.
- Grozav! O să mă caţăr şi o s-o deschid. - Nu, nu, nu.
- Eu sunt căţărătorul. Tu eşti gânditoarea. - Nu, o să încap mai uşor prin trapă. Uite.
- Bones, lasă-mă pe mine să mă caţăr. - Îngenunchiază, o să-ţi arăt.
Vrei să te urci pe umerii mei?
Doamna Ross a trimis ceva de ronţăit. Salut.
Salut... De ce spune toată lumea "salut"?
Îmi pare rău. Ar trebui... E un moment prost...?
Vrea să stea pe umerii mei.
În mod tradiţional, oamenii fac asta invers.
Doar îi demonstrez că cea mai lată parte din mine
e mai îngustă decât cea mai lată parte a lui Booth. Vezi?
- Bine. - Bine. Comparaţi părţile trupului.
Ce altceva să faci în timpul viscolului, nu?
Bine, am prins ideea, Bones. Mulţumesc.
Vorbiţi serios?
Singurele înregistrări ale rezultatelor testelor le aveţi pe computer?
Nu le-a notat nimeni nicăieri?
Ascultă, am nevoie de rezultatele la teste. Deoarece săraca mea soţie înnebuneşte aici,
ştii, aşteptând după...
Da. Bine, mersi.
- Probabil ai auzit asta. - Nu şi dacă nu voiai.
E o chestie legată de sarcină. Nu e nimic pentru care să te îngrijorezi.
Să-mi spui dacă pot face ceva.
Uită-te la asta.
Traumatism grav care a remodelat femurul.
Par să fie chestii încastrate în os.
Bine. Ai grijă, da?
- Piciorul tău e pe margine. - Sunt bine. Gata.
Bine.
- E deschisă! - Nu!
- Ce "nu"? - Scaunele astea stupide.
- Nu se deschide complet. - Ai grijă, Bones.
- Îmi sună telefonul. - Ai grijă.
Cum adică îţi sună telefonul? Chiar vei răspunde acum?
Pot fi cei de la laborator. Fir-ar!
Bine.
O să iau telefonul. Nimeni să nu mişte.
Dr. Brennan, ai grijă. Piciorul.
Doamne! Sunteţi bine?
Sunt bine.
Nu mă atinge. E spatele meu!
Nu mă atinge.
Încerc...
- Unde e Sweets cu calmantele alea? - Poate că dna Ross nu avea.
Cântă de o săptămână pe holuri, după operaţia ei la dantură.
Crede-mă, are calmante.
Victima avea obiecte străine încastrate în femurul stâng.
Remodelarea sugerează că sunt acolo de cel puţin patru ani.
Şrapnel.
Da, plasarea întâmplătoare ar sugera o explozie. De unde ştiai?
Un amic de-al meu din armată a petrecut câteva luni într-un spital după o explozie.
I-am văzut radiografiile.
Probabil victima era aproape de o explozie acum patru ani.
Dar dacă ne putem da seama unde şi ce explozie a fost,
ne-ar putea ajuta să ne apropiem de o identificare.
Trebuie să te uiţi la şrapnel. Asta o să-ţi spună...
Da, da, da. Am ajuns.
Ţi-am adus aspirină.
Aspirină? Am nevoie de calmante!
Ce, îşi păstrează rezerve? Face un fel de publicitate exagerată?
- O sticlă de apă. - Apă?
Şi... o pungă de mazăre congelată.
Bine, amice, ştii ce? Nu gătesc cina. Am nevoie de ceva pentru durere!
Nu, nu. E gheaţă pentru spatele tău.
E rece, rece. E rece.
Dar, de fapt, mi-e bine.
Da, e bine. Da, chiar acolo.
Metalul e topit. N-am idee ce a fost.
Ţi se pare ca un fel de model?
Cum ar fi nişte crestături care au fost înainte margini?
- Da, arată ca banii. - Monede.
Asta s-ar potrivi cu ce a zis agentul Booth despre bombele artizanale...
ştii, sunt făcute din ce bucăţi de metal sunt disponibile.
Bine, deci dacă trăieşti într-o ţară ai cărei bani nu valorează nimic...
E ceva obişnuit într-o zonă de război.
Monedele sunt deodată perfecte pentru a fi folosite la bombe.
- Culturi Globale! - N-am idee ce e şi de ce eşti entuziasmat.
E o secţiune de Culturi Globale în institut. E colecţia asta de monede ale lumii.
O să-mi dau seama din ce e compus şrapnelul
şi apoi îl voi compara cu monedele din expoziţie.
Fantastic!
Şi cum plănuieşti să faci asta mai exact, fără electricitate?
E amuzant cum intervine soarta uneori, nu?
- Nu există aşa ceva. - Şi asta nu e amuzant.
Lasă-mă să spun ce am de zis. Cum vă aflaţi aici...
- Blocaţi. - O poţi privi aşa, sau ca pe o ocazie.
Sweets, nu mai face pe psihiatrul aici, da?
Spune ce vrei să spui. Haide.
Ce-aţi zice să reluăm terapia?
- Doar pentru o lună sau două? - Ce?
- De ce? - Nu, lasă de ce-ul.
Nu, asta nu se va întâmpla. De ce ai aduce asta în discuţie?
Hai să fim sinceri. Multe s-au întâmplat în ultimele câteva luni.
Ştiu că prezenţa lui Hannah a agitat multe
- ...sentimente între voi... - Stop!
- Exact acolo. - De acord.
Nu, pentru că ţin la tine.
- La amândoi. -Ştii ce?
Opreşte-te sau te lovesc cu mazărea.
Ştiu că ai fost deschis în privinţa sentimentelor voastre în trecut.
Şi trecutul e trecut.
- Dar ca şi cuplu... - Nu, eu şi Booth nu suntem un cuplu.
- Înţeleg. Spun doar că... - Opreşte-te.
Bine, ascultă ce-ţi spun. S-a terminat!
Agent Booth, cred că...
Şi nu o mai menţiona niciodată pe Hannah. Ai înţeles?
Poate vrei să faci o plimbare?
Sigur.
- Ce miroase aşa? - Nu pot folosi
sistemul de evacuare fără electricitate, aşa că m-am gândit c-ar fi mai bine
să curăţ oasele aici, unde e mai mult aer.
Dumnezeule. Fierbi părţi ale corpului?
Aşa se face. Ştii asta.
Nu, nu. Începea să-mi fie foame şi am crezut că...
- Dumnezeule! - Eşti însărcinată.
Mirosul de carne care fierbe te face să vrei un sandviş.
- Succes! - Ce ai găsit?
Am Monedele Lumii, şi în plus,
un spectograf de emisie din arhiva de instrumente.
- Ca să identifici şrapnelul? - Da.
Acum îmi mai trebuie un scurt puseu de electricitate ca să creez o scânteie de carbon
ca să vaporizez practic o mostră de metal.
De unde o să iei electricitate?
De la un aprinzător de dinamită de la sfârşitul anilor?
Am luat toate astea din aripa de Istorie Americană.
Îţi trimit o poză.
Acum că oasele sunt curate, pot vedea urmele leziunilor perimortem
pe suprafaţa corticală a ulnei şi radiusului din dreapta.
E greu să văd clar
ca să-mi dau seama de ce natură sunt.
Sunt de acord, dar cum nu pot folosi Medio-Cam...
- Fă un test de penetrare. - Nu sunt familiar cu asta.
Bagă oasele în vopsea. Vopseaua va pătrunde
suprafeţele afectate, mărind contrastul.
Ca leziunilor să devină mai clare. Genial.
- Da, ştiu. Booth? - Nu pot sta degeaba aici.
O să-ncerc să mut din nou scaunele.
- Sunt bine. - Spatele tău.
- Eşti fericit acum? - Da, e inutil.
Poate ar trebui să te gândeşti la o cale
de a lua electricitate fără să apelezi la obiecte istorice rare
ce valorează peste 50.000$.
- Da, o să dau vina pe Wendell. - Da, e bine.
- Cum merge cu celularul victimei? - Bateria e moartă, iar firele sunt
complet corodate, dar am putut salva cardul SIM. Dacă-l pun în telefonul cuiva,
o să pot afla pe cine a sunat ultima dată, şi poate ne duc la criminal.
- Ce faci? - Ţi-am spus. O să folosesc cardul SIM...
Da, dar nu poţi. Ange, nu-mi poţi lua telefonul.
Am nevoie... de telefon.
- Am nevoie de... - De ce? E...
Eşti îngrijorat pentru rezultatele testelor, nu?
Nu, nu sunt. Nu sunt, doar...
Nu... vreau să le pierd apelul...
Scumpule, vorbeşti cu mine. Şi tu eşti speriat.
Îmi pot da seama.
Chiar dacă amândoi ieşim pozitiv, Angela,
tot mai sunt şanse de 25% ca să fie copilul...
Orb.
Şi mai rămân şanse de 75% ca totul să fie bine.
Şi ştii ce? Îmi plac şansele astea.
Da. Bine.
Cred că şi Cam are acelaşi telefon ca tine.
Asta e toată vopseaua pe care am putut s-o găsesc.
Să vedem.
Ar trebui să fie de ajuns. O torn aici.
- Scuză-mă? - Da.
Ce e cu căţărarea?
Am nevoie de electricitate pentru spectograful de emisie,
aşa că o să apelez la lumina de urgenţă de aici.
- E sigur? - Da, omule.
- Mi-am făcut propriul ham de siguranţă. - Doamne, şi-a pierdut minţile.
Dacă aş putea detaşa bateria asta...
Eşti sigur că ştii ce faci?
Normal că ştiu ce fac. Trebuie doar să...
Nu, nu, nu. Hodgins, nu! Ai grijă! Hodgins!
Greşeala mea. Îmi pare rău.
Bine.
Îmi pare rău.
- Îmi pare rău. - Nu-ţi face griji, va curăţa el.
Dacă te răneai? Pe viscolul ăsta!
Stai puţin. Eşti supărată pentru că eşti îngrijorată pentru siguranţa noastră?
- Mulţumesc. - A fost ultima noastră vopsea.
Bine, acum îmi doresc să te fi rănit.
Dar cărăbuşii tăi?
Poftim?
- Nimic. - Nu, dle Bray.
Am trecut de nimic. Ce e cu cărăbuşii?
Egiptenii le pisau carapacea ca să vopsească textile.
Da, foloseau şi sclavii ca mână de lucru. Asta nu înseamnă că e drept.
Dr. Hodgins, virus mortal, victime nenumărate.
După cum poţi vedea, lungimea rândului
înseamnă că e un număr finit de moduri în care poate fi mutat
în dimensiunile acestui lift. Astfel, e puţin probabil ca unghiul
trapei de urgenţă să fie suficient pentru ieşire.
Bine. Înţeleg, da? Scaune stupide. Ai dreptate.
Întreaga chestie e ridicolă. O idee proastă.
- Doar... - Ce?
Marţi, 21 octombrie, 1980.
Al şaselea meci din Liga Mondială.
- Pare foarte important. - Da.
Pete Rose, Manny Trillo, Mike Schmidt, Steve Carlton.
Tug McGraw îi dă lovitura lui Willie Wilson la 11:29 p.m.
- Phillies câştigă. - Şi scaunele astea erau acolo, şi...
- Eşti sentimental. - Eu şi tata am fost acolo.
Se lăsase de băutură.
Pentru cam două săptămâni.
Destul ca să-şi aducă aminte că sunt copilul lui.
Cea mai frumoasă zi din viaţa mea.
Credeai că poţi recăpăta o parte din acea zi?
E doar trecut. Atâta tot.
A fost singura noastră zi perfectă.
Te simţi prost că ai fost aspru cu Sweets?
Nu, mă gândesc la tata.
Şi c-am fost aspru cu Sweets.
Crezi c-avea dreptate? Ar trebui să vorbim despre noi?
Da, cred că ar trebui.
Acum?
- Nu. - Da.
- Te simţi bine? - Am primit telefonul.
Nichel. Monedele au nichel.
Telefonul?
De la doctor?
Am dizolvat una din monede în acid hidrocloric.
Acum... testez soluţia. Doar...
- Trebuia să mă fi gândit mai devreme la asta. - Ce a zis doctorul?
Amauroză congenitală Leber.
E o boală genetică.
E recesivă.
Cauzează orbire.
Şi eşti purtător?
- De obicei, ambii părinţi... - Da, şi Angela e purtătoare.
Cupru.
Monedele din şrapnel sunt bimetalice,
cu un centru de aluminiu-bronz şi un inel de cupronichel-zinc.
Trebuie... să-i spun Angelei.
- O să mă urască. - Hodgins, n-o să te urască.
Ruble. Ruble ruseşti.
E... singura monedă... care se potriveşte.
N-o să te urască. Te iubeşte.
Aveţi o relaţie puternică. Puteţi trece peste asta.
Auzi că ceva
are o şansă la o mie sau una la 10.000.
Dar cred că e ca la loterie, nu?
Cineva mereu câşigă, ştii.
Par a fi veşti bune.
Vă las singuri.
Ruble. Wendell spune că şrapnelul din piciorul victimei sunt ruble.
Ruble? Stai puţin. Acum patru ani... Cecenia.
Exact, separaştii folosesc uneori monede ruseşti în bombe ca protest
pentru că rebelii voiau propria monedă.
Bine, dacă un civil american a fost rănit
de o bombă artizanală în Cecenia, sigur ar apărea în presă.
Putem verifica ziarele pentru un american
care a fost aruncat în aer în Cecenia acum patru ani.
- Pot să te întrerup? - Da, desigur.
Mai ai nevoie de ăsta? Am terminat de vorbit cu dr. Brennan.
Nu, deja l-am verificat pe al tău.
Se pare că niciunul din celularele noastre nu se potriveşte cu cartela SIM a victimei.
Telefonul victimei e complet distrus?
Am putut repara ceva din firele corodate,
dar mă tem că, dacă cuplez telefonul,
la o baterie alcalină obişnuită, va face scurtcircuit.
Ai nevoie de un mod de a-l alimenta progresiv.
Da, exact.
- Faci miracole? - Sper.
- Unde te duci? - Să sparg bufetul.
Bine.
Microfişele vechilor ziare din biblioteca institutului.
- M-am gândit că vor fi toate digitale. - Nu, din fericire pentru noi.
Dar poţi găsi o cale de a frunzări microfişele?
Da, sigur, dacă-mi spui ce caut.
Deja am încercat asta. E hidraulică, de şcoală veche.
E o singură uşă, în stilul de cuşcă.
- Ce faceţi? - Booth e la telefon cu pompierii.
- Cu cei de la întreţinere. - Cei de la întreţinere.
Bine, grozav. Mersi. "Cel mai bun bunic din lume"?
Da, doamna Ross mi l-a dat. E mult mai confortabil ca jacheta.
Îţi dai seama că dl. Ross e mort, nu?
Nu ţi se pare ciudat
că dna Ross te îmbracă în hainele soţului ei mort?
Booth vrea să-ţi spună ceva.
- Ba nu. - Da, legat de mai devreme.
- Îmi pare rău. - E-n regulă.
- Mersi. - Ce?
Ce e-n regulă? Booth n-a spus nimic.
- Suntem bărbaţi. - Totul e bine acum, dr. Brennan.
Cred c-am găsit victima.
"Patru martori nevinovaţi, inclusiv un voluntar american, au fost răniţi
când o bombă a lovit un vehicul în Beslan marţi".
Are sens dacă era voluntar.
"Americanca a fost identificată ca fiind Anne-Marie Weston, 28 de ani,
o voluntară de la Alianţa pentru Demnitatea Umană.
Dna Weston aproape că şi-a pierdut piciorul, dar doctorii se aşteaptă să se recupereze".
Se potriveşte totul. Vârsta victimei, locaţia leziunii.
Stai, o să-ţi trimit o fotografie.
Se pare că ne-am găsit victima.
Directorul Alianţei pentru Demnitatea Umană a confirmat identitatea lui Anne-Marie.
- Încă mai lucra pentru ei? - Nu în Cecenia.
A spus că şi-a petrecut anul trecut călătorind înspre şi înapoi din Albania.
Asta ar explica cum a contractat virusul.
A fost o epidemie recentă de CCHF în satele din Albania.
Ce făcea în Albania?
Nu ştiu. Directorul va scoate dosarul
şi mă va suna, dar rămân fără baterie la telefon.
Îmi poţi folosi... Scuze, e Wendell.
- Da. - Dă-mi numărul.
Telefonul meu nu prea are semnal aici, dar mă duc afară să dau telefon.
În viscol?
Da, nu mă ţine nimic aici, în afară de a o ajuta pe dna Ross
şi pe fiica sa de 40 de ani să-şi dea seama cum să discute una cu alta fără să se certe.
Bine, poftim. Mersi.
- Mulţumesc. - Da.
Am trimis fotografii ale leziunilor. Testul tău de penetrare a mers.
- Par să fie două tipuri diferite de răni. - Aşa mi se pare şi mie.
Zgârieturi neregulate răspândite pe toată suprafaţa...
Ca şi un număr de scobituri adânci, liniare...
Care aproape că par să fie regulat spaţiate, ca un model.
Ce ar cauza asta?
Zgârieturile se potrivesc cu sticla spartă,
de parcă braţul victimei a trecut printr-o fereastră, dar scobiturile...
Cum a fi sticla securizată?
- Ce, ca în închisori? - Exact, o fereastră
cu ochiuri de plasă care ar fi încastrate în geam.
Aşa s-ar explica rănile.
De ce mă uit la sute de kilograme de cartofi?
Trebuie să închid. Te sun când am ceva nou.
Ai spus că vrei un miracol.
De asta ai spart bufetul?
Da. Am învăţat cum să fac asta în şcoala primară.
Am câştigat la târgul de ştiinţă.
Dumnezeule. Ai fost genul ăla de copil.
- Adică ce? - Care se dădea mare.
Şi aşa-mi mulţumeşti?
Fantastic. Asta e pentru celularul victimei?
Da, leg grupuri de cartofi în serie ca să măresc voltajul.
Apoi putem lega toţi cartofii în paralel ca să mărim intensitatea curentului.
Senzaţional, complet spectaculos. Pot să v-ajut?
Dacă nu mai faci glume.
Scuze. Sincerele mele "cartuze".
Mă simt grozav.
- Parcă desfaci nodurile. - E masaj tailandez.
Combină ţesuturile adânci cu acupresiunea. E foarte eficient.
Da, simt asta...
Ar trebui să ne oprim, pentru că... înainte ca Sweets să se-ntoarcă.
De ce?
Înţeleg.
Crezi c-ar interpreta contactul nostru fizic ca un alt semn că...
Da, da, da.
Trebuie să-ţi spun că spatele meu e mult mai bine.
- Mersi. - Pentru nimic.
Da, înţeleg de ce Sweets ar putea fi confuz.
Amândoi i-am spus ce simţim unul pentru celălalt.
- În trecut. - În trecut.
Şi... amândoi ne-am gândit la asta, el o ştie.
- Asta? - Să facem sex.
- Ar fi ciudat dacă n-am face-o. - Da, deci vorbim despre asta acum?
Aşa se pare.
Mereu am presupus c-am fi foarte compatibili.
Tu nu?
Da.
Pentru că amândoi suntem atât de... fizici.
Corect, modul cu care ne aruncăm în rezolvarea cazurilor.
Amândoi rezistăm foarte bine la oboseală.
Dacă am face dragoste, ar fi foarte satisfăcător.
Da.
Dar apoi ce?
Ca şi cuplu, noi niciodată...
Nu, n-ar merge.
E atât de frig! Bine... am vorbit
cu directorul Alianţei pentru Demnitatea Umană,
şi victima noastră a mers în Albania ca să investigheze acuzaţii
cum că fetelor le erau promise joburi de vis în SUA şi nimeni nu mai auzea de ele.
- Trafic cu carne vie. - Da.
Şi aici, a fost în cartierele unde locuiau mulţi albanezi
şi vizita afacerile pe care le credea că sunt faţade,
mereu lăsându-le femeilor numărul ei, spunându-le s-o sune dacă au nevoie de ajutor.
Da, sunt vândute pentru a se prostitua. E o afacere mare aici, în DC,
şi oamenii care scot profit sunt foarte brutali.
- Dar acum? - Nu, tot nu merge.
Îi putem mânca oricând ca şi cartofi prăjiţi.
Dumnezeule! Stai puţin! Stai! Merge!
Bine, istoricul apelurilor e 5342.
Pierdem curentul.
- Ce?! Cum?! - Pierdem curentul! Hai!
E imposibil. Ar trebui să meargă pentru câteva ore.
- Mai mulţi cartofi! Mai mulţi cartofi! - Ai câştigat târgul, Wendell! Fă ceva!
Repede, Hodgins! Hai! Mai mulţi cartofi! Mai mulţi cartofi! Mişcă-te mai repede!
- Repede, repede, repede! - Wendell, ai grijă!
- Unde e celălalt? - Unde?
- Mişcă, mişcă, Wendell, Wendell! - Am luat unul.
- Băieţi, telefonul! - Cartofi aici! Cartofi.
- Mai dă-mi unul. - Băieţi, telefonul moare.
- Mai mulţi cartofi! - Cartofi! Mişcă, mişcă, mişcă!
- Băieţi, faceţi ceva! - Ce faci?!
- Nu mai sunt fire. - E unul acolo! Foloseşte-l!
- Hai! Mai mulţi cartofi! - Hai, hai, hai!
- N-am destul curent. - Bine, gata!
- Gata! - Telefonul, e...
- Scuze. - ...mort.
Angela spune că istoricul apelurilor din telefonul victimei avea doar apeluri primite.
Asta pare ciudat.
Dacă nu cumva e numărul pe care le-a dat femeilor care au nevoie de ajutor.
Corect, putea fi o linie dedicată.
Au fost apeluri aproape de momentul morţii?
Unul dintr-o clădire, aproape de colţul dintre Hill şi 27th.
- FBI-ul va trimite pe cineva? - Nu pot încă. Nu până nu se deschid drumurile.
- Hill şi 27th e la mai puţin de 1 km de aici. - E grozav.
Cu noi aici, ar putea fi şi 100.
S-ar putea să fie o cale de ieşire, dar n-o să-ţi placă.
Bolţurile dintre primul şi al doilea scaun sunt ruginite.
Dacă aplicăm destulă forţă
cu orice combinaţie de lovit sau tras sau sărit...
- Le-am putea rupe. - Da, dar ştiu cât de importante sunt.
Hai s-o facem. La trei.
Serios? Eşti sigur? Spatele tău.
- La trei. - Stai, stai, stai. La trei,
sau unu, doi, trei şi apoi start... care e mai uzual?
- Nu ştiu, depinde de tine. - La trei ar fi mai rapid.
Nu mai e.
Bine.
- Bine, eşti gata? - Da.
La trei. Eşti gata? Unu, doi...
Foloseşteţi picioarele pentru forţă, nu spatele.
Bine, unu, doi...
Da! Aşa!
- După tine. - Mersi.
Ia-o uşor dacă vrei să... Uşor!
Bine? Da.
- Asta trebuie să fie adresa. - Bine.
Geam securizat. Spaţierea firelor se potriveşte
cu scobiturile din braţul victimei.
Uită-te aici.
Ea a spart geamul?
E o concluzie rezonabilă. Încerca să intre sau să iasă?
E-n regulă. Sunt agent federal.
Totul va fi bine. Înţelegeţi?
- FBI. - Ce faci?
Pleacă!
- Bine. FBI, Boris. Cine eşti? - Nu Boris.
Booth, el... ar putea avea virusul.
Ai putea fi foarte bolnav. Trebuie să te ducem la spital.
- Ascultă-mă, Boris. - Nu Boris!
Boris e un nume rusesc. Albanezii urăsc ruşii.
Mă ocup eu, Bones. Ştiu, doar încercam...
- Ai grijă, Booth, ar putea fi infectat. - Chiar vrei să faci asta?
Stai! Stai!
Nu, nu-l atinge, Booth! Nu-l atinge!
Serios? Nu, dar serios.
Numele lui e Tariq Grazdani, şi face trafic cu carne vie.
Sclavagism? Serios?
Suferă şi de CCHF.
Centrul pentru Controlul Bolilor înceracă să-i găsească pe cei cu care a avut contact.
- El a ucis-o pe Anne-Marie Weston? - N-a recunoscut, dar fetele
au fost martore, şi au fost de acord să depună mărturie...
Mergeţi acasă.
Aţi făcut o treabă bună.
- Noapte bună, omule. - Mersi, amice.
- Vrei să mănânci ceva? - Nu, vreau doar să merg acasă şi...
să mă ghemuiesc şi poate să plâng puţin.
- Angela, încă mai e o şansă de 1 la 4... - Nu face calculele.
Calculele chiar ne-au făcut-o.
Atunci, n-am de ales decât să învăţ să cânt la pian.
Despre ce vorbeşti?
Mereu m-am văzut uitându-mă prin microscoape cu copilul meu.
Dacă asta nu se poate, pentru că e orb, atunci vom cânta la pian împreună.
- Scumpule, stai puţin. - Ar trebui să te apuci de sculptură.
- Foarte serios. - Despre ce vorbeşti?
Pentru că, dacă nu-l poţi învăţa să picteze, sculptura e un înlocuitor excelent, ştii?
- Poate chiar mai bun. - Scumpule, ascultă...
e doar o şansă de 25% ca să orbească...
Da. Eşti deştept.
La ce crezi că putem face faţă?
Noi doi, împreună.
La ce crezi că putem face faţă?
Sincer?
La orice.
La absolut orice.
Calculele astea sunt bune.
Care crezi că sunt şansele ca eu şi tata să fi stat în scaunele astea la meci?
Să vedem. 60.000 de scaune.
Nu mă vei opri?
Nu, de fapt îmi place să te văd făcând calcule, atâta tot.
Mă bucur c-a revenit curentul.
Pastilele astea pe care trebuie să le iau par imense.
Sunt antivirale puternice. Atât timp cât nu sari peste doze, vei fi bine.
Da, asta dacă nu mor sufocat.
- Nu pot deschide astea. - Cum mai e spatele?
Grozav, de când tu l-ai reparat ca prin magie.
- N-a fost magie. - Avem definiţii diferite ale acelui cuvânt.
- Nu? - E adevărat, tu crezi...
că sunt magice cuptoarele cu microunde.
Îţi spun ce, să coci un cartof în cinci minute, e magie.
Doar...
Sunt furios.
- Nu pe tine. - Bine.
Am nevoie de timp, atâta tot. Am nevoie de timp să...
să stau deoparte şi să găsesc acea linişte sufletească înainte s-o iau de la capăt.
- Ştii despre ce vorbim aici, nu? - Da.
Noi doi...
şi... iubirea...
fericirea, viaţa şi destinul.
Nu cred în destin.
Dar ştiu despre ce vorbim.
Fac progrese.
- Progrese? - Da, sunt... destul de puternică.
Da, mereu ai fost puternică.
Ştii diferenţa dintre putere şi impenetrabilitate, nu?
Nu şi dacă faci pe omul de ştiinţă cu mine.
O substanţă impenetrabilă la vătămări nu trebuie să fie puternică.
Când noi doi ne-am cunoscut, eram o substanţă impenetrabilă.
Acum sunt o substanţă puternică.
- Cred că ştiu ce vrei să spui. - Ar putea veni un timp când...
nu vei mai fi furios...
Iar eu voi fi suficient de puternică ca să risc pierderea
impenetrabilităţii mele rămase.
Poate atunci putem încerca să fim împreună.
O să scriu o dată
şi o să ghicesc când va fi asta, da?
Vreau să faci şi tu la fel.
- De ce? - De ce? Pentru că, în copilărie,
dacă-mi doream ceva foarte, foarte mult, scriam pe o hârtie
şi o ardeam. Era ca o vrajă.
Trebuie ca dorinţa mea să se-mplinească.
De ce?
De ce? Pentru că... o arzi şi o eliberezi în univers.
E doar fum, Booth.
Particule fără puteri speciale.
Bine. Atunci ce avem de pierdut? Hai.
- Hai. - Bine, cum merge asta?
Scrie... ce crezi.
- Nu te uita. - Nu mă uit.
Bine. O s-o ardem, da? La trei. Eşti gata?
- Unu... - Stai, la trei gata?
- Hai să... - La trei sau după trei?
- Bones, hai s-o ardem împreună, da? - Bine.
Unu, doi, trei.
Cred c-ai pus cam târziu.
- Nu, cred că tu ai băgat repede. - Băgat?
Adică sărit. Te-ai referit la sărit.
- Cred c-ai întârziat puţin... - Nu te panica.
Nu mă panichez, dar nu vreau să dau foc casei, atâta tot.
- Cred c-ai pus cam târziu. - Nu am pus-o exact la trei.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro