Dumnezeule!
Dumnezeule! Să mă ajute cineva!
Dumnezeule! Dumnezeule!
Ajutor! Dumnezeule!
Mersi, Eddie.
Nimic nu se compară cu o ceaşcă de cafea decofeinizată care să te trezească dimineaţa.
- Nu ai deloc voie să bei cofeină? - Nu.
Asta dacă nu vreau să-mi danseze copilul pe vezica biliară.
Privind partea bună a lucrurilor, probabil te simţi împlinită.
- Bând cafea decofeinizată? - Nu, pentru că vei fi mamă.
E incredibil. Chiar acum creezi o nouă viaţă.
Chiar acum, eu mănânc o brioşă, iar tu-ţi formezi un pancreas.
- Da, da. - Cred că nu m-ai rugat să vorbim de cafea.
- Ce te frământă? - Nimic.
- Nu pot să mă bucur de compania ta? - Desigur. Sunt foarte fermecător.
Ce mai face Hodgins?
Insistă să mă încalţe în fiecare dimineaţă.
Poate pentru că, într-un sens literal, duci o sarcină grea.
- Încearcă să compenseze. - Prea mult.
Seara trecută, la băcănie, a-ncercat să-mi ţină poşeta.
Poate simte o schimbare în dispoziţia ta,
ceva ce nu spui.
El mă sună.
- Nu vei răspunde? - L-am văzut când m-a încălţat acum 30 de minute,
şi-o să-l văd în laborator.
Amândoi aveţi multe pe cap.
- Copilul vostru e-n pericol. - Suntem bine.
Voiam doar să mai discutăm.
Bună, eu sunt.
Am fost chemaţi la locul unei crime, dar ne vom întoarce într-o oră.
Sună-mă, dacă ai nevoie de ceva.
Jur că soţia mea mi-a băgat căsuţa vocală.
- Poate e prea ocupată ca să-ţi răspundă. - Da, dar telefonul ei ar fi sunat de 6 ori.
- A sunat de două ori. M-a respins. - Salut, Pigpen.
- Ce faci aici? - Propria mea soţia mi-a respins apelul.
- O să dormi pe canapea. - Dar nu ştiu de ce. Crezi...
Nu. Nu. Voiam doar să ştiu de ce eşti aici, atâta tot. De ce e aici?
Dr. Hodgins trebuie să ia mostre din sol ca să determinăm momentul morţii.
- Cât eu inspectez rămăşiţele - Într-un mormânt superficial,
normal i-ar lua de la trei zile la trei ani ca să ajungă la stadiul ăsta de descompunere.
Un poliţist a spus că ghivecele sunt noi, iar locul de joacă e aici de o săptămână.
Procesul mastoid masiv şi proeminent
şi robusteţea generală sugerează că victima e bărbat.
Osteoartrita moderată a capului humeral
sugerează că are între 40 şi 50 de ani.
Uită-te aici. Aici jos?
Pare a fi cheia unei maşini drăguţe.
- Poate i-a aparţinut victimei? - Lui sau criminalului.
O s-o ducem la Jefferson.
Angela poate stabili marca şi modelul maşinii.
- E ceea ce cred eu că e? - Ce anume?
- Este. - Ce?
Fii atent. Fă cunoştinţă cu...
Necator americanis, numit şi "limbric".
Nu, mersi.
Limbrici. La plural. Sunt pretutindeni.
Sfincterul victimei s-a relaxat la moartea sa, făcându-l să defecheze.
- E foarte interesant. - Da. Sigur a fost gazda unui parazit.
Trebuie să ducem ghiveciul şi tot pământul în laborator ca să le examinăm.
- Bine, la laborator. Hai. - Stai.
- Stai, ce? Ce mai faci acum? - Limbricii se târâsc la o rată fixă
de exact 30, 5 cm pe zi. Şi acest mic renegat a parcurs
104,35 centimetri.
Sugerând c-a murit acum trei zile, opt ore şi...
- 45 de minute. - Plus sau minus un minut.
Bine lucrat cu indiciile din rahat, Hodgins.
Secretul e în sol. Mereu e.
De ce nu-ntrebi pământul cine l-a ucis şi de ce n-a văzut nimeni?
Bones - Sezonul 6 Episodul 20 - Pinocchio din ghiveci
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro
Se pare că tipul a-ncasat-o.
E un traumatism sever cauzat de un obiect contondent la sutura coronară
şi de-a lungul crestei sagitale.
- E posibil să fie cauza morţii? - Da, e.
Wendell Bray la telefon.
Sigur.
Nu, înţeleg.
Vă mulţumesc că m-aţi anunţat.
Cine era?
Proprietarul unui bar. Caută un barman pentru nopţile de luni.
Şi din cauza statutului tău socio-economic scăzut, ai aplicat la job?
Da, sunt falit. Şi se pare că altcineva are mai multă experienţă.
Cam spunea c-are nevoie de un intern care să facă ore suplimentare.
Asta dacă nu cauţi ceva care să aibă legătură cu alcoolul.
Nu, o să-ntreb. Mulţumesc, dr. B.
Dat fiind că asta e o fractură deschisă,
e posibil ca arma crimei să fi intrat în contact cu osul.
O să-l rog pe dr. Hodgins să ia o mostră.
Ar fi bine să-l rogi frumos. E puţin morocănos azi.
Pentru c-ai refuzat să-i răspunzi la telefon.
Stai puţin. N-ai respins apelul înainte să termine de sunat, nu?
- Stai, ce? - Una e să-i intre căsuţa vocală după ce sună,
dar alta când îi închizi după ce sună o dată sau de două ori.
Apelantul ştie. E ca şi cum ar primi o palmă.
Chiar dacă am făcut asta, n-ar fi deloc treaba ta.
M-am uitat la cheia pe care aţi găsit-o la locul crimei.
Ai putut stabili anul şi modelul maşinii?
Şi mai bine. E ceea ce se numeşte "o cheie inteligentă".
E un microchip mic ce stochează setările proprietarului.
Îi aparţine criminalului sau victimei?
Nu ştiu. Informaţiile personale sunt criptate, aşa că lucrez la asta.
Angela a decodat cheia inteligentă, a aflat numele victimei?
Da. Lipseşte de patru zile, ceea ce se potriveşte cu momentul morţii.
Şi amprentele dentare se potrivesc. Numele lui e Ross Dixon.
Uită-te la asta. Mulţumesc.
Locuieşte aici sigur?
Soţia l-a părăsit acum un an, şi s-a mutat la Madrid.
Copiii sunt adulţi. Nimeni n-a mai vorbit de mult cu el.
- Cred că era bogat. - Făcea reclame.
- Ce? - Publicitate. Deţinea propria agenţie.
Mi-am ales meseria greşită.
- Ăsta da cuibuşor de burlac. - Da, dacă eşti un Jetson.
- Ce căutăm? - Orice ne sare-n ochi.
Nu văd nimic. Nimic nu e luat de la locul lui.
Tu eşti psihiatrul. Trebuie doar să simţi fiorul.
- Fiorul? - Exact, "fiorul", da? Am ochiul format.
- Bine, ce vezi? - Ce văd?
Cutia aia. Ce crezi că e-n cutie?
- Să aflăm? - Hai să aflăm.
Bine.
Uite. Portofoliul lui Dixon.
- Slambolt Energy Drink. - "Îţi pocnesc căscatul în faţă!"
Ai încercat chestia aia? E caustică.
Tipul ăsta a lucrat cu clienţi foarte mari. Roadsafe Insurance,
Russian Moose Vodka...
Hank-furters. N-au fost implicaţi într-un mare scandal legat de asta recent?
Da, o amintire cu multă publicitate, după ce s-a descoperit
că nu conţin carne adevărată.
- "100% vită"... - E o minciună.
Publicitatea are victime.
Poate unul din ei voia să se răzbune.
- Poate te-ntinzi puţin. - Nu, deloc.
Era bun la ceea ce făcea. Uită-te la toate trofeele astea.
Francuzzi & Schess. E o agenţie mare.
Se pare că Dixon a lucrat acolo până şi-a deschis propria firmă acum 6 luni.
Poate a fost concediat. Ceva trebuia să-i determine plecarea.
E un început.
Nu e ca şi cum cineva i-ar simţi lipsa acum.
- Tocmai voiam să te caut. - Uite-mă.
- Eşti morocănos. - Morocănos? Nu.
Cine mai spune "morocănos"? Angela.
Angela a spus că sunt morocănos?
Hodgins, nu te-a respins pe tine. Ţi-a respins apelul.
A respins apelul înainte să intre căsuţa.
Soţia mea, amice. O să-mi spui că nu-nseamnă nimic?
Bine, nu. Ce ai făcut?
Nimic. I-am făcut micul dejun, am încălţat-o, pentru Dumnezeu.
Trebuie să fie ceva. O să vorbeşti cu ea?
Normal că nu. E-nsărcinată. Hormonii au pus stăpânire pe ea.
- Ce ai aflat? - Fractura asta era deschisă,
aşa că speram că poţi găsi vreo urmă.
- Stai să văd. - Da.
- Unde pleci? - Mă duc să vorbesc cu Cam de orele mele.
- Da? Vrei mai multe sau mai puţine? - Cât de multe-mi poate da.
Cam răspunde cel mai bine la logica calmă.
- Mă gândesc s-o flatez direct. - Da, te vei descurca.
Bună ziua, dr. Saroyan. Examinezi conţinutul stomacal al victimei?
- Intestinul subţire, ce-a mai rămas din el. - Grozav.
Dr. Brennan mi-a spus c-ai nevoie de cineva
care să facă ore suplimentare în laborator. Eu sunt disponibil.
Cred că voi împărţi orele egal între toţi internii.
O să lipesc orarul pe uşă.
Dar dr. Saroyan, sunt singurul care are nevoie de acele ore suplimentare.
Din punct de vedere financiar.
Totuşi... sunteţi toţi calificaţi,
şi doar asta trebuie să iau în considerare.
Înţelegi, nu?
Desigur. Dar decizia vă aparţine în final, nu?
Îmi pui la-ndoială capacitatea
de a lua o decizie corectă, dle Bray?
Nu. Nu. Deloc. Eu...
Bine.
Am găsit ceva neobişnuit la oasele faciale ale victimei.
Remodelarea arată că nasul i-a fost fracturat de două ori,
o fractură orbitală stângă,
şi o fisură lângă gaura mentonieră dreaptă,
toate fiind incidente separate în ultimul an.
Cuiva nu-i plăcea de el.
Sau mai multora, sau aceluiaşi cineva, de mai multe ori.
Oricum, se pare că a fost lovit în continuu.
Da.
Cineva i-a spart faţa lui Dixon de patru ori?
De patru ori diferit. După ultima, a depus plângere împotriva lui Nicole Francuzzi.
Cea din Francuzzi & Schess.
Da, fosta lui şefă. Chiar vreau să vezi asta.
E victima noastră.
- Ce e ăsta? - Un spectacol de premiere.
- Femeia e Francuzzi? - Da, da, dar priveşte.
E o figură clasică.
- Aici vine. - Ce?
Nu? Lovitura i-a spart nasul lui Dixon. Aşa că şi-a dat demisia, a făcut plângere.
Şi ea la rândul ei l-a dat în judecată.
- "Încălcare prejudiciabilă"? - Da, l-a acuzat pe Dixon
că i-a cauzat daune intenţionat afacerii sale.
Un judecător civil a pledat în favoarea lui Dixon marţea trecută.
- Cu o zi înainte de crimă. - Ştii ce?
Cred că voi merge să discut cu dna Francuzzi.
Doar nu credeţi c-am avut ceva de-a face cu asta?
Nu... Doar pentru că l-ai atacat pe Ross Dixon...
- L-ai dat în judecată pentru un milion de dolari. - Nu l-am atacat.
- Ne-am certat. - I-ai spart nasul.
M-a provocat, agent Booth.
A ruinat firma pe care am construit-o cu partenerul meu de la zero.
Şi ai făcut ce trebuia să faci? Sigur nu vrei un avocat aici?
De ce să vreau? N-am făcut nimic.
- Unde erai miercurea trecută? - Nu ştiu. Întreabă-mi secretara.
Nu ştii unde erai miercurea trecută, sau ce făceai?
Probabil o acţiune caritabilă sau ceva. Ascultă-mă.
Nu eram singura care avea ceva cu Ross Dixon.
Eşti singura care l-a pocnit în faţă.
Şi directorul nostru de creaţie l-a lovit. Dar nu în faţa unei camere.
Ce e cu tipul ăsta? De ce sunt toţi supăraţi pe el?
Într-o zi, din senin, a devenit un măgar.
- Pur şi simplu? - Am lucrat împreună timp de opt ani.
Eram o echipă unită.
Dar acum un an, s-a hotărât să spună exact ce crede.
Non-stop, oricui, şi când vrea.
- Îmi poţi da un exemplu? - I-a insultat pe toţi. Colegi, clienţi...
I-a spus chiar şi preşedintelui Blaster Burger
că e un "bufon cu faţă de cal".
Am pierdut şase clienţi în şase luni.
Tipul ăsta avea o tumoră pe creier sau ceva?
Mai rău. A-nceput să aibă o conştiinţă.
A fost o jucărie de Crăciun pe care am mediatizat-o excesiv într-un an.
Un mic roboţel ce avea o pălărioară.
Un copil s-a sufocat cu elicea.
- A murit copilul? - Nu, s-a făcut bine.
Dar Ross s-a simţit vinovat.
S-a alăturat unui grup care să-l ajute să fie mai sincer.
- Sincer? - Radical de sincer.
Sinceritatea radicală e o noţiune controversată,
recent susţinută de o organizaţie numită Politica Sincerităţii.
Eu n-am auzit de ea.
Teoria lor e că, dacă spunem adevărul absolut,
ne eliberăm de presiunea de a face o impresie bună, şi astfel devenim liberi.
Aşa că spun ce vor şi enervează lumea.
Da. Poate fi agresiv.
Aşa se explică de ce toţi l-au părăsit pe Dixon în ultimul an.
Nu văd de ce adevărul poate fi considerat agresiv.
Este când nu faci excepţii.
Micile ficţiuni pe care le numim "minciuni nevinovate"
joacă un rol crucial în interacţiunile umane.
E ceea ce ne leagă.
Cum? O lume fără minciuni ar fi mult mai eficientă.
Dacă n-ar fi rănit nimeni. Dar oamenii pot fi răniţi.
- Tu mă minţi? - Nu, Bones, nu te mint.
Aş spune c-o faci chiar acum.
- Bine, te mint. Nu e mai lucru. - Este.
Spune-mi un moment în care m-ai minţit în trecut.
E o discuţie bună. Poate ar trebui s-o încerci, agent Booth.
- Nu-mi vine nimic în minte. - Minţi din nou.
Am ajuns.
- Poate te ajută grupul ăsta. - Îţi încerci norocul, Sweets, chiar o faci.
Ce?
Întâlnirile Politicii Sincerităţii au loc
în acelaşi centru comunitar unde a fost găsit cadavrul?
Poate aflăm ceva.
Ce faci?
- Şofer fantomă! Cum ai făcut asta? - Se numeşte "Asistare inteligentă la parcare".
Maşină se ghidează singură la locul de parcare.
Uită-te la asta.
- Rezolvă şi crime? - Sigur că nu.
Bine. Îmi place slujba mea.
Am testat urmele găsite pe clavicula fracturată.
- E titan. - Titan?
Da. Cum poţi lovi pe cineva cu o armă aşa uşoară ca titanul?
Nu presupune că e o armă.
Am refăcut osul şi am găsit urme de vindecare
în jurul unui gol de 37 mm.
Gol? Stai, osul lipseşte?
Da. Osul de cealaltă parte are urme de osteită.
E posibil ca un implant de titan să fi fost folosit în timpul operaţiei chirurgicale.
Atunci ştiu unde să-l găsesc.
Implantul tipului trebuie să fie pe aici pe undeva.
O scuză ca să-ţi foloseşti mănuşile magice.
Mănuşi magnetice. Fii atent.
Ai auzit? Victima noastră era-ntr-un cult?
- Nu e un cult. - Da, e mai rău ca un cult.
Oamenii ăştia susţin cu bună ştiinţă nebunia în plină floare.
Susţin spunerea adevărului. Şi dacă mă gândesc bine... pare o idee bună.
Nu ştiu. Personal, îmi place să menţin un anumit grad de rafinament.
"Rafinament"? Cine spune "rafinament"?
Tocmai am făcut-o.
Pot fi sincer?
Eşti oricum un tip ciudat, dar când foloseşti cuvinte ca "rafinament",
pari cu adevărat ciudat.
Serios? Asta te-a făcut să te simţi mai bine?
Da, m-a făcut.
- Bun, pot fi sincer cu tine? - Da, spune.
Bine, când ieşeai cu Angela,
ţi-am plănuit o dată moartea extrem de detaliat.
Îţi apreciez sinceritatea.
E bine.
Nu. Nu ştiu ce să zic.
- Pare puţin ciudat. - Mă-ntreb dacă va merge cu dr. Saroyan.
E şefa, aşa că va trebui s-o iei uşor.
De ce? Sinceritatea e cea mai bună alegere.
Nu... Nu, nu. Nu e.
Acesta e locul.
Ar trebui să faci un anunţ, cerându-i criminalului să-şi recunoască vina.
- Dar asta nu va merge. - Dar au jurat să fie cinstiţi.
- Îmi pare rău, asta e o întâlnire privată. - Sigur...
Politica Capetelor Sincere.
- Unde mă înscriu? - Nu e nevoie de înscriere...
lasă minciunile la uşă.
- Burt Iverson, avocat. Voi sunteţi...? - Agent special Seeley Booth, FBI.
Ea e partenera mea, dr. Temperance Brennan.
E posibil ca un avocat să fie cinstit?
Un grup dedicat explorării adevărului
poate atrage indivizi care şi-au făcut un obicei din a minţi.
Dumnezeule.
Agentul Booth are o fobie. Se teme de clovni.
Nu mi-e frică de ei. Doar nu-mi plac.
- Nimănui nu-i place de el. E un ticălos. - Care-i treaba, nemernicilor?
Îmi pare rău c-am întârziat. Am avut o petrecere mare după amiază.
Copii care urlă, mame care se plâng, a fost haos.
Agent Booth, asta e o ocazie pentru tine ca să-ţi exprimi sentimentele.
- Ce? Nu. - Atenţie, oameni buni.
Invitatul nostru ar vrea să-nceapă în seara asta
spunându-ne de ce urăşte clovnii.
- Ce ai cu mine, agentule? - Nimic.
Nu, nu. Dacă ai o problemă, spune-o.
De ce să te lăsăm să stai aici, dacă nu vei fi sincer cu noi?
- Are dreptate. - Ce?
Spune grupului ceva ce nu ai mai spus nimănui până acum.
- Haide, FBI, încearcă. - Nu.
Deşi nu sunt de acord cu acest grup, asta ne-ar putea ajuta să le câştigăm încrederea.
Vrem să coopereze cu noi. Haide.
Bine, bine.
- Adevărul de la FBI. - Abia aştept.
Uneori, când nu am lenjerie curată, nu port nimic.
Bine, e suficient. Investigăm o crimă, aşa că...
A avut cineva de aici vreo problemă cu Ross Dixon? Ridicaţi mâna.
- Despre cine vorbeşte? - Nu ştiu.
Despre cine vorbeşte?
Eu îl cunoşteam.
Mi-a spus că rolul meu e nasol. M-a enervat.
- Erai cu el miercuri noaptea? - Da, am fost.
Ai vrea să ne mărturiseşti ceva, dle Clovn?
Da. Am un mandat pentru ultraj. Sunt prea zgârcit să-mi iau un avocat.
Nu e amuzant. Bine, ce-ar fi să vii cu noi?
Pune cătuşele clovnului.
- Eu? - Da.
- Ce cauţi aici? - Ce caută el aici?
- E suspect. - Nu va dura mult, da?
- Nu, îmi pare rău. Trebuie să plec. - Ce ţi-a spus soţia mea?
Haide, ca la bărbat la bărbat, nu chestia cu "confidenţialitatea doctor-pacient".
Nimic, n-a zis...
Bine. Sigur avea ceva pe cap, dar n-a vrut să vorbească despre asta.
N-a răspuns când am sunat-o, şi a fost politicoasă.
- Politicoasă? - Da, e groaznic.
Da, ascunde ceva.
Îţi sugerez s-o întrebi direct ce o frământă. Da?
Sinceritatea e fundamentul oricărei căsătorii puternice.
Sinceritate radicală.
- Unde e durul? - Agentul Booth are o problemă de rezolvat.
Se teme de un nas roşu. Ce copil.
Bine, nu-nţeleg de ce oamenii te plătesc să le distrezi copiii.
Sunt mai ieftin ca ceilalţi clovni. Dar ai dreptate, sunt îngrozitor.
- Pentru că spui adevărul? - Un copil urât e un copil urât,
şi o înţelegere e o înţelegere.
- L-ai ucis pe Ross Dixon? - Nu, nu l-am ucis.
De ce erai cu el în noaptea crimei?
Câţiva din noi ne-am adunat la mine ca să vedem meciul.
Cam şase aşa. A fost penibil.
- Da, şi când s-a terminat jocul? - Pe la cinci. Au plecat toţi, şi Ross.
- Au existat certuri? - Nu, toţi au fost prietenoşi.
Ce ai făcut după meci?
Am făcut sex cu o prostituată.
Bine. O să am nevoie de datele de contact ale prostituatei
ca să-ţi confirm alibiul pentru momentul crimei.
Da, sigur, puştiule, confirmă-mi alibiul.
Ross ţi-a spus unde va merge când a plecat în seara aceea?
- Da, undeva să ia cina. - A spus cu cine?
- N-ai întrebat. - Exact. Nu mi-a păsat.
Îmi pasă doar de mine.
- Serios? - Ce? E o funcţie sinceră a trupului.
E sincer greşit.
E important pentru caz c-am mâncat broccoli?
Lasă uşa deschisă.
Aceşti aşa numiţi oameni sinceri nu sunt mai presus decât mincinoşii.
De ce? Ai crede c-ar fi excepţional de cooperanţi în timpul interogatoriului.
Sunt, dar nimeni nu le spune nimic gurilor sparte.
Deci propria sinceritate îi avertizează pe ceilalţi să nu le spună adevărul.
Dixon a ieşit la cină în noaptea crimei. N-a spus nimănui unde merge.
Dacă te ajută cu ceva, Cam analizează conţinutul duodenului.
Duode... Nu, hai să vorbim despre altceva, da? Mâncăm.
Evit subiectul despre care aş prefera să vorbesc.
- De ce ai face asta? - E un subiect dificil.
A devenit unul din acele...
- Pachiderme din cameră. - Ce e mai exact un pachiderm?
Aş vrea să-mi spui un moment în care ai minţit.
- Doamne, nu din nou. - Crezi că mă protejezi,
dar evitând adevărul, inevitabil mă răneşti mai mult.
Nu, nu, n-aş face asta. Nu ţi-aş face asta.
- Minţi ca să nu mă răneşti? - Poate ca să nu mă rănesc pe mine.
Îţi spun ce. O să-ţi dau un exemplu când terminăm de rezolvat cazul, da?
- N-o să uit. - Ştiu că n-o să uiţi.
Nu-mi place acest tablou.
Ce?
Încerc să deschid un dialog sincer între noi.
Insultându-mi tabloul?
Spunând ceea ce cred, indiferent de consecinţe.
Încearcă şi tu.
Sigur te frământă ceva.
- Hodgins, nu... - Sunt băiat mare. Mă descurc.
Da, nu sunt... Nu sunt sigură de asta.
Asta e... drăguţ.
Un vot de încredere pentru bărbatul cu care-ţi vei petrece restul vieţii.
Bine.
Ai cam stat la picioarele mele în ultima vreme.
Nici măcar nu-ţi poţi vedea picioarele.
Da, dar ştiu că eşti acolo.
Încerci prea mult să compensezi.
Eşti... prea bucuros.
N-ar trebui să fiu bucuros?
- Vom avea un copil. - Da, ştiu asta.
Cred c-ar trebui să fim mai sinceri
privind lucrurile cu care ne vom confrunta cu copilul.
- Angela. - Nu, asta e ceva real.
Spune-o.
Indiferent cât de mult vom zâmbi, tot e adevărat, aşa că spune-o.
Amauroză congenitală Leber.
Copilul ar putea avea amauroză congenitală Leber.
Am vorbit despre asta.
Chiar dacă copilul va fi orb, putem trece peste asta.
Da, dar asta nu-nseamnă că nu sunt speriată,
sau că tu nu eşti speriat.
Vrei să zâmbim şi să trecem peste asta
de parcă nimic nu e-n neregulă, şi nu pot face asta.
- Îmi pare rău, dar nu pot... - Bine, bine, bine.
Îmi pare rău. Eu...
Încercam să te ajut.
Da, ştiu, ştiu.
Uneori sunt aşa îngrijorat, că nu pot respira.
De asta mă ai pe mine.
Şi de asta eu te am pe tine.
Copilul e aşa norocos să te aibă ca mamă.
Nici tu nu eşti mai prejos.
Poţi fi un ticălos uneori, dar...
asta iubesc la tine.
Mă scuzaţi, dr. Saroyan.
Dr. Hodgins n-a putut găsi implantul de titan al victimei,
dar a găsit câteva fragmente a ceea ce ar putea fi os.
- O să mă uit mai atent. - Victimei îi lipsea vreun os?
Din câte ştim, doar o parte a claviculei.
Ai auzit de toate chestia cu sinceritatea radicală?
- Da. - Ce crezi?
Sunt sigură că e la momentul şi la locul potrivit.
- Grozav. Eu ar trebui să primesc slujba. - Poftim?
Slujba. Am nevoie de ea. Ar trebui să fie a mea.
- Te bazezi pe...? - Nevoia financiară.
Daisy şi Fisher n-au nevoie de bani. Nici Vincent n-are nevoie.
Şi familia lui Arastoo e bogată. Eu am nevoie de bani.
- E şi ăsta un factor. Totuşi... - Abilitatea mea nu e o problemă.
Sunt inteligent, ajut şi sunt conştiincios.
Sunt o companie plăcută. Am ajutat la rezolvarea a numeroase cazuri.
- E adevărat, dar... - Nu, fără "dar".
Când priveşti situaţia obiectiv,
eu ar trebui să primesc slujba.
Nu eşti perfect, dle Bray.
- Nici tu. - Nu-ntinde coarda.
Desigur. Îţi apreciez sinceritatea.
Bine, slujba e a ta.
Trebuie să fac asta pentru că asta simt.
Dar vei pierde slujba, dacă nu-mi dai drumul.
Desigur, desigur. Din nou, îţi apreciez foarte mult sinceritatea.
Du-te, dle Bray.
Am primit rezultatele conţinutului stomacal.
Ce înseamnă pentru tine brânza de capră, roşiile, trufele şi porumbul?
- Pizza? - Pizza.
- Ultima masă a lui a fost pizza cu trufe. - Cred.
A trebuit să verific toate pizzeriile excentrice din Washington.
Nu, te rog spune-mi că nu e Farini's. Iubesc locul acela.
A fost Farini's. Sunt singurii care servesc trufe pe pizza.
Da. Şi fii atent. Managerul... l-a recunoscut pe Dixon după nume.
- Era un client obişnuit? - Restaurantul trebuia să-i plătească masa,
pentru că s-a luat la bătaie cu un chelner pe nume Jonah Hinkle.
- Hinkle l-a lovit în nas? - Nu, i-a turnat bere în cap.
E posibil ca Dixon să fi spus ceva greşit,
şi dacă s-a ajuns la violenţă, a fost probabil personal.
Uite-l. Hinkle e fiul victimei.
Îmi poţi spune de ce nu vorbeai cu tatăl tău?
Nu sunt înregistrate apelurile telefonice între voi doi aici.
Nu l-am sunat de cel puţin şase luni.
- De ce? - Pentru că era un ticălos.
- Am auzit. - Nimic din ce făceam nu era bine.
Nu mi-a mai plătit taxele în ultimul semestru.
Mi-a spus că oricum nu aveam să promovez. Eram prea leneş, şi îşi irosea banii.
Asta s-a întâmplat după ce... a devenit sincer?
Da. Nimeni nu vrea să ştie ce crezi despre ei, nu?
Cel puţin nu-n familia mea.
Mama a divorţat.
Ne-a îndepărtat pe toţi.
De ce era în restaurantul tău în noaptea în care a fost ucis?
A venit să-şi ceară iertare.
Din senin.
A spus că-şi dorea să nu mă fi rănit cu ceea ce a spus, dar...
tot vorbea serios.
- Ce mai scuze. - Da.
Da, m-am enervat, dar am exagerat.
Nu ştiam că va fi ultima dată în care-l voi mai vedea.
Şi a fost?
Da.
Am încercat să merg acasă şi să-l văd în seara aceea, dar n-am intrat.
Era o maşină pe alee, şi...
O maşină? Ai văzut cui îi aparţinea?
Era o doamnă ce purta un guler ortopedic.
Vorbea cu ea în uşă, şi apoi a intrat în casă.
Cred că se certau.
- N-o cunoşteai? - Nu.
Îmi poţi spune cum arăta maşina?
Era o decapotabilă roşie.
Era lovită destul de serios, ca şi cum ar fi avut un accident.
Aş recunoaşte-o dacă aş vedea-o.
Dr. Brennan, am găsit ceva neobişnuit
în timpul examinării oaselor la microscop.
Aceste fracturi cominutive uşoare apar
pe diagonală, în jos,
anterior şi lateral pe coastele a patra până la a opta.
Da, am mai văzut acest gen de fracturi cominutive în accidentele de maşină.
E cauzată de presiunea unei centuri de siguranţă strânse.
Atunci, un model pe grilajul costal stâng
arată că victima era pasagerul din dreapta a şoferului.
Foarte bine, dle Bray.
Dr. Saroyan mi-a dat slujba.
- Ce a convins-o? - Eu.
Am fost sincer cu ea în ceea ce priveşte nevoia şi abilitatea mea.
De ce n-ai făcut asta înainte?
Pentru că e şefa mea, şi aveam emoţii.
Deci eşti laş din fire?
Ce? Nu.
- Dar ai spus... - Las-o baltă.
Ştii, dr. Brennan, poate nu-ţi dai seama,
dar poţi fi extrem de dură.
Nu, sunt conştientă de asta.
Mai am ceva să-ţi spun, acum...
că mărturisim totul deschis.
- Spune. - Când ai şosete în picioare când facem sex,
mă simt de parcă fac dragoste cu un tip dintr-un azil de bătrâni.
- E un lucru bun sau rău? - Scumpule.
Fragmentele nu sunt osoase. Sunt de lemn.
- Imposibil. - Lemn carbonizat.
Fii atent.
Cred c-arată puţin ca lemnul carbonizat.
Stejar roşu, mai exact.
Îmi pare rău. Cine e regele?
- Da, eu sunt regele. - Aş fi fericit să te încoronez.
- Asta e sinceritate, sau eşti rău? - E greu de spus.
Cred că, dacă voi fi sincer cu alţii, trebuie să fiu sincer cu mine.
- Ar fi trebuit să-mi dau seama de asta. - E-n regulă.
- Încă mai faci parte din familia regală. - Băieţi, ce e linia asta de aici?
Pare a fi o fibră nervoasă.
- Dumnezeule. E un implant osos. - Stai. Un implant osos de lemn?
Lemnul şi osul sunt biocompatibile,
deşi aceste implanturi încă sunt considerate experimentale.
Sunt surprins că nu ştiai asta. Greşeala mea e de înţeles.
Cu toate acestea, rămâne o greşeală.
"Cu toate acestea" e ciudat, ca "rafinament".
Bine, dacă implantul era făcut din lemn,
atunci de ce ai găsit urme de titan?
N-am găsit nicio urmă de titan în sol.
Sau pe trup. Clavicula era singura fractură deschisă.
Atunci victima trebuie să fi fost lovită cu o armă de titan.
- Wendell a respins asta. - Din motive evidente.
Hodgins a fost de acord cu mine.
Dovedind că amândoi puteţi greşi, şi puteţi fi puerili.
Nu.
Daunele din spatele maşinii se potrivesc
cu impactul brusc ce poate cauza fracturile cominutive ale coastelor.
Corect. Maşina îi aparţine lui Dorothy Emridge.
Dixon era pasager în accident cam acum o lună.
A primit îngrijiri medicale?
Nu, le-a refuzat pe loc, la fel şi ea,
dar mai târziu a susţinut că are leziuni grave la gât.
- Atunci de ce nu a cerut ajutorul? - Potrivit raportului,
incidentul a avut loc la 2:00 a.m.
Bine, e căsătorită. Cred c-aveau o aventură.
- Nu e foarte sincer. - Lasă-mă pe mine să am grijă de asta.
- Dna Dorothy Emridge, corect? - Da, aşa e.
Aţi fost implicată într-un accident de maşină cu Ross Dixon?
Întrebările acestea vor fi din ce în ce mai dificile.
Da, am fost implicată într-un accident cu Ross.
Vezi? După cum spune grupul tău, mereu e bine să spui adevărul.
În cazul ei, poate că nu.
Tu şi Ross Dixon aveaţi o aventură?
- Aveam o aventură. - Sunt impresionată. E directă.
Fiul dlui Dixon te-a văzut certându-te cu dl. Dixon în noaptea în care a fost ucis.
Legat de ce vă certaţi?
Ce era? Aveaţi o aventură. S-a sfârşit rău, aşa că l-ai ucis?
Nu mai spun nimic până nu vorbesc cu avocatul meu.
Nici eu n-aş vorbi în locul tău.
Ce?
Avocatul tău e domnul Burt Iverson.
- Mică e lumea. - Da.
Am cunoscut-o pe dna Emridge la o întâlnire despre sinceritate.
Vorbeam. Mi-a spus de accidentul de maşină, m-am oferit s-o reprezint.
Nu mi se pare ciudat.
Descrie leziunea de la gât cât mai detaliat.
Nu, nu, nu. Hai să uităm de accident. Hai să trecem direct la crimă.
Vă asigur că clienta mea nu l-a lovit pe Ross Dixon.
Ross era un om cinstit, nu?
Ce-a făcut, a ameninţat că-i va spune soţului tău de aventură?
- Nu asta s-a întâmplat. - Lasă-mă pe mine să mă ocup de asta.
Dorothy n-are niciun motiv să-şi ascundă aventura.
Deja urma să înainteze divorţul când dl. Dixon a fost ucis.
Şi aventura ar fi dat peste cap înţelegerea?
- Nu l-am rănit pe Ross. - N-avea cum.
Dna Emridge a suferit o fractură laminară stângă a vertebrei cervicale C6
ca rezultat al accidentului de maşină.
Ce?
O fractură laminară a vertebrei cervicale C6
sigur i-ar afecta capacitatea de a lovi.
Dar va trebui să văd radiografiile ca să confirm.
Mi se pare o adevărată uşurare să spui ce ai pe suflet.
- Văd asta. - N-aş fi căpătat slujba asta
dacă n-aş fi fost sincer. Chiar şi faptul că Hodgins
mi-a spus c-am greşit m-a făcut să fiu mai atent.
Presupun că asta e bine.
E eliberator. De exemplu, acum o săptămână,
nu m-aş fi simţit bine să-ţi spun cât de înţepător mi se pare parfumul tău.
Nu e parfum. E loţiune, şi-mi place.
Salut. Ai mai făcut vreo greşeală, Wendell?
Tocmai îi spuneam drei Saroyan că sunt mult mai grijuliu acum.
Poate e monitorul, dar arăţi ca o veveriţă zburătoare, Hodgins.
Bine, până aici. Nu-mi pasă ce faci în timpul tău liber,
dar de acum încolo, dacă nu vorbim despre probe,
nu vreau să mai aud niciun cuvânt sincer în acest laborator.
Sinceritatea e evident decăderea civilizaţiei.
Cultura, decenţa şi manierele sunt salvatorii ei. Ai înţeles?
- Cât se poate de clar. - Zi-le, Cam.
Aţi plecat să căutaţi arma crimei?
Da, ai noroc.
La început, eram confuză în privinţa titanului. Apoi am avut o idee.
Fii atentă.
Vopsea de titan!
- Barele de căţărat? - Da.
Sunt de oţel, nu? Dar sunt îmbrăcate în dioxid de titan.
Şi am fost asamblate la scurt timp după moartea lui Ross Dixon.
Deci erau dezasamblate în noaptea crimei.
Dacă una lipsea, ar fi părut suspicios.
Criminalul a ascuns arma crimei la vedere.
Cine s-ar gândi să se uite la bare?
O să-l sun pe Booth. O să avem nevoie de un mandat să dezasamblăm totul.
- Ne vedem în laborator. - Pa.
Frumos.
Ne-ai vedea stând într-un asemenea loc?
Da, pe toţi trei.
Ştiu ce vrea să spună Cam. Dar mă bucur c-am vorbit.
- Şi eu. - Da?
- Mă poţi lega la pantofi? - Absolut.
Vârfurile picioarelor mele ţi se par grase?
Deloc.
Sunt cele mai slabe vârfuri de picioare pe care le-am văzut vreodată.
Voiai să mă vezi?
Avocatul lui Dorothy Emridge i-a adus radiografia.
Vrea să-i verifici leziunea. Şi e o nouă politică în laborator.
- Care anume? - Eşti singura persoană
căreia-i e permis să fie sinceră radical, şi asta doar pentru că nu te pot opri.
Păcat. Prefer ca toţi să spună ce cred.
Nu-mi pasă ce preferi,
pentru că e laboratorul meu, şi eu fac regulile.
Atunci poate că Wendell nu-ţi va putea spune
cât de prost s-a simţit că poate te-a rănit
după ce-ai fost aşa generoasă să-i dai orele suplimentare.
Era emotiv.
- Serios? - Da.
Deşi i-am spus şi eu că loţiunea ta mi se pare puţin înţepătoare.
Asta e o fractură laminară stângă a vertebrei cervicale C6.
- Asta trebuie să ştim. - Dar nu e gâtul lui Dorothy Emridge.
- Nu e? - Protuberanţa mentonieră
sugerează că femeia e caucaziană.
- Dorothy Emridge e afro-americană. - Radiografia îi aparţine altcuiva?
- Sunt sigură de asta. - Avocatul cinstit ne-a minţit?
O să-i spun lui Booth.
Îmi place.
Aţi adus acele radiografii? O să am nevoie de ele în sala de judecată.
Nu, o să le păstrăm noi.
Nu-ţi face griji. N-o să le folosim ca să te acuzăm de fraudă.
Despre ce vorbiţi?
Acele radiografii nu-i aparţin lui Dorothy Emridge.
- E ridicol. - Dorothy n-a fost rănită în accident.
I-ai promis o înţelegere bănoasă dacă era de acord cu asta.
Îmi bazam cazul pe informaţia care mi-a fost dată.
Ross Dixon a aflat de la Dorothy ce plănuiai să faci.
Şi cum era un tip cinstit, urma să spună adevărul şi să te dea în vileag.
Urma să fii dat afară din Barou.
Am aici o listă de cazuri ce implică leziuni pe care le-ai înaintat curţii.
Eu cred
că ştiai că urma să faci închisoare, aşa că l-ai ucis.
E o pură speculaţie.
Nu, avem dovada.
Ai curăţat-o.
Dar amprentele tale sunt pe interiorul ţăvii.
- Pe interior. - Nu există avocat cinstit, Bones.
După cum bănuiam.
Aceşti oameni sinceri spun mai multe minciuni decât ursul obişnuit.
Pe ce criteriu ai stabilit că ursul e obişnuit?
Pe câte minciuni spune?
Ce?
Dl. Bray mi-a spus că sunt dură.
Eşti de acord cu asta?
Vorbeşti din inimă, Bones.
Asta te face să fii tu.
Spui asta ca să nu mă răneşti.
Ştiu unde se-ndreaptă discuţia asta. Începem.
Acum c-am rezolvat cazul, ai promis că-mi dai un...
Un exemplu al unui moment în care te-am minţit.
Am înţeles. Bine.
Bine. Mai ţii minte când m-am despărţit de Hannah?
Desigur. Asta a fost foarte recent.
Nu te-am minţit. Doar că nu ţi-am spus
cât de mult a-nsemnat pentru mine c-ai fost acolo pentru mine.
A-nsemnat foarte mult.
Dar nu mi-ai spus, aşa c-ai minţit prin omisiune.
Nu m-ai întrebat. Aşa că nu ţi-am spus.
- Sunt o parteneră excepţională. - Da, eşti.
De ce e aşa greu să-mi spui ceva ce ştiu deja?
E greu de explicat.
E bine ca unele lucruri să rămână nespuse.
Pentru lucrurile pe care nu le spunem.
Ai auzit ce s-a întâmplat cu clovnul?
- Nu, ce s-a întâmplat? - Şi-a încălcat eliberarea condiţionată.
- A mers la-nchisoare? - Între cinci şi şapte ani.
- A mai dispărut un clovn de pe străzi. - Nu e aşa?
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro