Ce zici de cuptorul ăsta vechi? E de la mijlocul secolului.
Dacă-l aranjăm puţin, îl putem vinde cu 1000$.
Cum poţi fi aşa vesel? Înainte mergeam la Paris să luăm antichităţi.
Economia e la pământ. Vrei să ţinem magazinul, nu?
Uită-te la rama asta veche.
Ăsta e... faux din secolul XVII, anii '30.
Recondiţionat, putem scoate 2.000$.
Vezi? Cine are nevoie de Paris?
Uită-te la fotografiile astea vechi!
Sunt de generaţii. E o ferotipie.
Ce naiba e asta?
Poate încă vreo 2000.
Sweets să aibă o armă. Asta e o idee proastă.
Ce? Am ieşit des pe teren în ultimul timp.
- Ar trebui să pot avea o armă. - Eu am armă.
- Vezi? - Serios?
- A trebuit să aduci asta în discuţie? - Ce?
- Aşa, o să te acopăr, agent Booth. - Apreciez asta, Sweets, serios,
dar eşti psihiatru. Ei au canapele, nu arme.
- Eu am canapea şi nu sunt psihiatră. - Serios? Nu mă ajuţi.
- Ce? - Nu trebuie să-ţi cer permisiunea, da?
O să-mi iau licenţa de port armă, şi nu mai vreau să vorbesc despre asta.
- Clar trebuie să vorbim de asta, doctoraş. - Mai bine vorbim de locuitul vostru.
V-aţi hotărât asupra unei case sau încă vă certaţi?
Ştiu ce faci. Nu intru în subiectul ăsta.
Încă ne certăm. Eu vreau teren mare, iar el vrea ceva numit "loc al bărbaţilor".
Stai, serios? Serios. Chiar vrei să-l implici?
- A pus o întrebare. - Spune-i că e o nebunie să aibă armă.
- Dar nu e. - Este!
Cel puţin, poate devia împuşcăturile dinspre tine şi să fie împuşcat,
ceea ce ar reduce posibilitatea ca eu să fiu mamă singură.
- Nu trebuie să vedem fiecare situaţie. - Nu-ţi iei armă.
- O să mă asigur că n-o să ai locul tău. - N-o să iei o armă.
Atunci n-o să ai locul tău.
Rămăşiţele au fost descoperite dimineaţa devreme
la groapa de gunoi, ceea ce înseamnă că e o crimă.
Soarele probabil a topit învelişul exterior de polietilenă.
A creat un mediu etanş,
care a reţinut căldura şi umezeala.
În majoritatea condiţiilor, lichefierea aşa avansată ar dura două săptămâni.
- De ce, cu compresorul? - Va presuriza interiorul
cât extragem rămăşiţele lichide.
- Foarte inteligent. - Suntem gata?
E revoltător.
Dar amuzant.
Începem.
Victima e femeie.
Suturile craniene arată că avea în jur de 30 de ani.
Stai puţin. Se pare...
Avem o dublă omucidere.
E Prinţul Charmington!
- Poftim? - Prinţul Charmington.
- N-aveai unul? Toate fetele aveau. - Aveam tot regatul Charmington în dulap.
Mă jucam ore întregi, visând cum va fi viaţa mea regală când voi creşte.
E aşa trist.
Un umanoid de plastic mic, neînsufleţit, n-ar trebui să te întristeze, dră Wick.
Dar sunt tristă. Dumnezeu mi-e martor,
cel care i-a făcut asta Prinţului Charmington şi prietenei lui va plăti.
Nu sunt insecte sau larve, dar va trebui să trăiesc cu asta.
Dar am ţesut muscular pentru doamnă.
Arată ca un plămân.
Pentru că nimeni nu pleacă cu mâna goală, câteva bucăţi osoase pentru domnişoară.
Falangă... osul semilunar... patelă...
şi acesta....
E articulaţia patelei regale a Prinţului Charmington.
Am auzit că Sweets încearcă să-şi ia licenţa pentru port-armă?
O armă? Sweets al nostru?
Lancelot e cel mai bun, decent om pe care-l cunosc.
- De ce să nu poarte armă? - Ai radiografiile, dră Wick?
Da, le am.
Sunt fracturi perimortem şi postmortem consolidate.
Am găsit fracturi cominutive la a şaptea vertebră toracală a victimei,
a spinei scapulei drepte, pe faţa posterioară a humerusului drept
şi pe faţa anterioară a ulnei stângi.
- Toate din momentul crimei. - A fost bătută.
Sever. Lovită de cel puţin patru ori.
Din cauza uneia din lovituri i-au cedat plămânii, cauza morţii fiind sufocarea.
Mai e un set de răni.
Fracturi de impact la nivelul ambelor patele
a gâturilor femurale, bilateral,
pelvisului şi majoritatea coastelor.
Vindecarea arată c-au avut loc când era tânără.
- A fost abuzată? - E posibil.
Lance spune că deseori victima unui abuz din copilărie
va căuta acelaşi tratament ca adult.
Trist. Dar are sens.
Ştiu. Lance e aşa deştept.
Şi curând va putea împuşca oameni.
Erau urme de piele în interiorul învelişului de plastic
care a intrat în contact cu trupul, ce ne-a dat astea.
Trei degete şi o parte a palmei. Foarte impresionant, Angela.
Amprentele îi aparţin Debrei Cortez.
I-a fost raportată dispariţia acum două săptămâni de către fratele ei.
Ştiţi cine ar fi putut să-i facă rău surorii dvs, dle Cortez?
Eu? Nu. Dar era o persoană foarte timidă.
- Era reţinută. - Asta are sens.
Ce vreţi să spuneţi?
Am descoperit probe cum că sora dvs a fost abuzată când era mică.
Sora mea? În niciun caz. Ce probe?
A avut multe fracturi de când era mică.
Au fost de la accident, nu din cauza unui abuz.
Debbie şi părinţii noştri erau într-un avion.
După o jumătate de oră, au dat de curenţi...
Debbie a fost singura supravieţuitoare.
Avea nouă ani. A stat un an în spital.
Sigur. Scrie aici să era director executiv pe creaţie la Dillio Toys.
- Da, era mare aici. - Văd că şi tu lucrezi aici.
Nu mulţi fraţi ajung să lucreze la aceeaşi companie.
Debbie mi-a făcut rost de slujbă. Am renunţat după o săptămână.
Sora mea era una din marii directori executivi,
era puţin umilitor să fii paznic de închiriat.
Şi acum unde lucrezi?
Tot încerc să găsesc ce mi se potriveşte.
Examinam rănile perimortem când am dat
de aceste fracturi Colles ale epifizelor distale ale radiusului bilateral.
A căzut şi a fost bătută.
Probabil fugea de cineva.
O să scanez oasele şi o să fac o simulare,
să văd ce fel de armă s-a folosit.
Mulţumesc. Ai...
aveai...
o păpuşă cu Prinţul Charmington când erai mică?
Toţi aveau.
Pe a mea o îmbrăcam ca pe Sid Viciosul Charmington.
- Care era jucăria ta preferată? - Jucăriile m-ar fi distras.
Fără ele, m-am putut concentra asupra ştiinţei.
Joaca e la fel de importantă ca ştiinţa.
Sigur e o prostie antropologică care să mă susţină.
Joaca s-a dovedit a fi importantă
în stabilirea conexiunilor de societate şi culturale.
Şi? Hai să te vedem.
Ce, acum? Cu... asta?
Scumpo, în curând vei avea un copil,
şi va vrea să se joace cu tine.
Ăsta e un exerciţiu bun.
Sigur.
Înapoi!
Eu sunt Prinţul Charmington.
Mâna şi piciorul meu mi-au fost smulse din trup.
Deşi porţiunea cervicală a coloanei mele e intactă,
dacă aş avea un sistem respirator funcţional,
plămânii mei s-ar fi umplut cu ţesut uman lichefiat.
Primul mare succes al lui Debbie au fost Urşii Ţopăitori.
Urşii Ţopăitori! Parker îi iubeşte.
Se vând foarte bine.
Ca orice altă idee de-a lui Debbie.
Ce fac?
- Ţopăie. Sunt Urşii Ţopăitori. - Asta e tot?
- Care e partea de urs? - Faţa lor.
Burticile lor sunt moi. Urşi.
- Copiii adoră să se joace cu urşii. - N-ar trebui.
Ştii câte atacuri fatale ale urşilor au loc an de an în America de Nord?
Nu vei vorbi aşa cu copilul.
Sigur n-o voi încuraja să se joace cu urşii.
Fără urşi.
Ce e asta?
E Imaginarium. Aici testăm jucăriile.
Copiilor le plac astea.
Astea sunt Potăile Iubitoare.
Sunt căţei împăiaţi salvaţi din adăposturi ficţionale.
Capetele se pot schimba aşa că poţi face orice combinaţie.
Am făcut un Bulldoodle.
Îmi place Potăile Iubitoare.
Deşi crudă şi nepotrivită, jucăria asta ar putea demonstra
genele recesive şi dominante prin înmulţire.
- Ce? - Ne concentrăm mai mult pe amuzament.
- Amuzament. - Şi modul în care se testează,
va fi al treilea succes al lui Debbie la rând.
Sigur îi pune pe jar pe ceilalţi vice preşedinţi.
Serios? Cineva anume?
Probabil pe... Lawrence.
N-a avut succes în ultimul timp. El e acolo.
Nu aşa ar trebui să ne jucăm cu asta.
Prinţul Charmington e o jucărie pentru fete.
Da, dar acesta e noul Prinţ Charmington, şi are o pelerină magică.
Ştii ce. Nu vom... Nu aruncăm...
Bine! Ascultă.
Ne-am distrat. Bine.
Poţi să-i crezi pe ticăloşi?
- Aş vrea să le rup capul. - Lawrence, inspiră adânc...
Las-o baltă. N-am nevoie s-aud iar cum pot învăţa de la Debbie.
- Lawrence... - Nu, nici nu e azi, Bianca.
Eu sunt. Asta trebuie să conteze la ceva.
Mă scuzaţi. FBI. Cred că trebuie să vorbim.
- Ce? De ce? - Credem că tu eşti criminalul.
- Sigur. - Apropo, ai o săbiuţă în păr.
Da. Am luat-o?
- Nu. - E înfiptă acolo.
- E chiar acolo. - Nu.
N-o poţi găsi? E chiar acolo.
- Credeţi că eu am ucis-o pe Debbie? - Deja ai recunoscut
că vrei să strangulezi copiii,
aşa că eşti un suspect viabil.
Eram stresat.
Vreau să lucrez la concepte noi, dar mergeau mereu la Debbie pentru asta.
Poate acum că e moartă, poţi face ce doreai.
- Nu mi-a plăcut cum sună. - Mie da.
- Mulţumesc, Booth. - Bine. Eram gelos pe Debbie,
dar nu pe mine ar trebui să mă interogaţi.
A sunat des că e "bolnavă" în ultimul timp.
Apoi am început să observ alte lucruri, cum ar fi şoptitul la telefon
când credea că nu se uită nimeni sau da mesaje în timpul şedinţelor.
Crezi că se vedea cu cineva?
Şi-i afecta munca, nu că i-ar fi păsat Biancăi.
- Ce crezi că spunea? - N-am idee.
Era foarte secretoasă.
Şi acum nu mai e... asta e ciudat, nu?
Unde erai în noaptea în care a dispărut?
Acasă, mă uitam la televizor.
- The Skins jucau. - A fost un meci bun.
- Da, era cineva cu tine? - Nimeni.
Soţia şi copiii mei sunt în Florida la socrii.
- Dar n-aş răni-o pe Debbie, jur. - Sigury.
Stai prin preajmă, ai înţeles, Larry?
Booth, nu sunt sigură că mă pot ridica.
Te-am prins.
- Îţi sugerez să stai pe aproape. - Gata, m-am ridicat.
E o mică bucată de metal înfiptă în vertebră.
Dr. Saroyan ar vrea s-o identifici şi să vezi dacă are particule.
Dacă mi-o pui pe birou, se va rezolva curând.
- Piciorul Prinţului! - Da, e adecvat
ca regele laboratorului să întregească Prinţul.
- Mi-l dai? - Nu încă.
Piciorul prinţului e ars.
Ars?
Mai întâi smuls şi porţionat, apoi ars?
Ce fel de animal poate face asta?
Crestarea pe margini indică o arsură chimică.
Oxidarea arată că s-a întâmplat acum aproximativ două săptămâni.
Coincide cu moartea prinţului.
Şi a victimei.
Da, au fost ucişi în acelaşi timp.
Ceva s-a lipit de arsură.
Sunt urme de polietilenă cu o densitate scăzută.
- Ambalajul de plastic. - Da, foarte bine, dră Wick.
Mă scuzi, mă duc să aflu ce a ars
prin plastic şi l-a ars şi pe Prinţul Charmington,
şi poate ne ajută să aflăm cum au murit.
Chiar eşti regele laboratorului.
- Milady. - Milord.
Ce sunt toate astea?
E o jucărie pentru Michael.
Încurajează copiii să facă primii paşi.
E foarte drăguţă şi era la reducere.
Să-mi spui dacă-ţi place. Poate iau una cândva.
Va fi tare, nu?
- Să creştem copiii în acelaşi timp? - Da.
Şi cum fiica mea va fi mai mică,
pot învăţa din greşelile tale inevitabile.
Mulţumesc, scumpo.
Crezi că partea asta e A3, sau asta e A3?
Cred că asta e.
De ce sunt în chineză instrucţiunile?
Sunt doar diagramele. Partea asta e în engleză. Oarecum.
"Inserează părţile ca să asamblezi imediat ce jucărie vrei".
Dumnezeule. Ştii ceva, am nevoie de o pauză.
- Ai terminat scanarea oaselor? - Da, o să-ţi arăt.
Deja am stabilit
că victima era cu faţa în jos când a fost lovită.
Cauzând fracturile cominutive
la vertebra T-7, humerus şi ulnă.
Sunt multe lovituri. Cineva era foarte nervos.
Dimpotrivă, vezi cum rănile sunt limitate la o zonă?
Dacă era furie, capul şi picioarele ar fi rămas intacte?
Stai, da. E prea precis să fie furie.
E şi mai ciudat.
Întinde mâna dreaptă a victimei deasupra capului ei şi mâna stângă lateral.
- Exact cum credeam. - Fracturile se aliniază exact.
Rănile au fost cauzate de o lovitură puternică.
Ce armă e aşa mare?
N-am idee cine ar putea ridica o armă aşa mare.
Fee-fi-fo-fum.
Voiam să-ţi mulţumesc din nou că mi-ai permis să fiu pe teren.
Bones nu putea să vină.
Aveam nevoie de un stagiar, aşa că nu interpreta nimic.
- Desigur. - Exact.
Dar după ziua de azi,
voi fi testată pe teren, iar Lance îşi ia o armă.
Ceea ce înseamnă că tu şi dr. Brennan eu şi Lance putem merge pe teren împreună.
- Ar fi ca o întâlnire criminală dublă. - Ba n-ar fi.
O să fiu limpede acum, da?
Nu vei deschide gura decât dacă e relevant pentru caz.
Am înţeles.
Dar trebuie să menţionez ce dezamăgită sunt
că nu-l susţii pe Lance în a-şi lua o armă.
- Credeam că-i eşti prieten bun. - Serios?
Sigur.
Conform securităţii,
cardul de acces al lui Debbie a fost folosit ultima dată în laboratorul de prototipuri.
Nu trebuie să-mi spui nimic. N-am voie să vorbesc.
Aici dezvoltăm prototipurile noilor produse.
Aici s-au născut Prinţul Charmington şi Domnişoara Twinkle Starlight.
O să am nevoie
să semnaţi un formular de confidenţialitate înainte să intrăm.
Nu pot face asta. Lucrez la FBI. Ne ocupăm de lucruri confidenţiale.
Atunci nu vă pot permite să staţi aici.
Putem închide clădirea cât aşteptăm un mandat, dacă asta preferi.
Sigur presei îi va plăcea povestea.
Bine.
- A fost relevant? - Eu fac pe poliţistul, tu pe stagiara.
- Atunci cer permisiunea, agent Booth. - Fă pe stagiara.
Uită-te la ambalajul de plastic, agent Booth.
Da?
Ar putea fi acelaşi tip de plastic cu care era învelit cadavrul.
Îl pun pe Hodgins să-l identifice.
Pare să fie forţată uşa asta.
Uşa are vreun sistem de alarmă?
Nu. Cei de la pază ne-au spus că nimeni nu poate intra pe aici.
Pare să cântărească o jumătate de tonă.
Dacă uşa a căzut pe victimă,
ar fi putut cauza fracturile văzute de noi
şi să-i fi distrus plămânii.
- Agent Booth? - Uită-te la asta.
Sânge.
Aici a fost ucisă Debbie Cortez.
Agent Lance Sweets, FBI! Mâinile la vedere!
Am spus mâinile.
Daisy, ce faci aici?
Pentru noroc şi susţinere...
şi un sărut.
- Şi să te strâng puţin de fund. - Nu, Daisy, serios.
Nu pot fi distras. Mâine am testul.
Iartă-mă. Nu scot niciun cuvânt.
Doar... văzându-te cu o armă.
Ştiu că e greşit, dar mă face...
- Daisy, serios. - Da.
Concentrează-te. Trage.
Haide! La naiba!
- N-am ratat deloc până acum. - Lancelot...
Uită-te la bărbatul ţintit.
Încearcă să mă rănească, Lance.
Nu vrei să-mi fac rău, nu?
Nu-i vei face rău lui Daisy!
Dumnezeule.
Mi-aş dori să n-am haine pe mine acum.
Ce?
Am ceva pentru tine.
Bucata găsită în vertebra strivită... e un aliaj.
73% aluminiu şi 27% oţel.
E acelaşi metal ca bucata din josul uşii.
Avem arma crimei.
Cineva a trântit uşa pe Debbie.
Da. Am mai găsit şi altceva.
Asta a văzut Booth.
Ne arată cum cineva a pătruns în depozit.
- E doar metal rupt. - Da, dar uite ce l-a rupt.
Aveau un sistem de securitate de milioane de dolari, şi cineva a spart uşa
cu un cric ieftin.
Aici canelura braţului
trebuie să accepte punctul tare a suspensiei unei maşini.
Da? Dar materialul uşii e mult mai moale decât cricul aşa că s-a rupt.
Şi Debbie probabil era în atelier
când criminalul a spart uşa.
Cineva care cunoştea valoarea prototipurilor.
Poate a fost în locul nepotrivit la momentul nepotrivit.
Am auzit c-ai fost de ajutor la locul crimei, dră Wick.
Da? Ce a zis agentul Booth?
Că ai fost de ajutor la locul crimei.
Stai. Faci autopsie unei păpuşi?
Da, dar ascultă-mă.
Cred cu tărie că examinarea atentă a prinţului ne va da probe vitale.
Îţi acord un minut. Foloseşte-l cu înţelepciune.
Observaţi unde capul femural întâlneşte acetabulul.
Păpuşa ar avea nevoie de ceva care să-i fixeze membrele.
Prinţul a fost asamblat manual.
Un lucrător ar trece o bandă de cauciuc prin trunchi.
Banda ar servi ca substitut pentru ligamentele ileofemurale,
pubofemurale şi ischiofemurale.
Ligamentele au avut de suferit când a fost dezmembrat.
A avut loc o luptă. Criminalul rău l-a apucat
pe Prinţul Charmington, victima a spus, "Nu!"
- Bătălia a început! - Sfârşindu-se cu smulgerea
capului femural al prinţului de acetabul.
De ce s-ar certa cineva pe o păpuşă?
Judecând după fabricaţie, prinţul e din lotul original Charmington, 1967.
Valorează peste 10.000$.
Asta sigur ne-ar da un motiv pentru crimă.
Îmi pare rău pentru dezordine. Aproape am terminat.
FBI-ul a adus computerul lui Debbie.
Fata era curată.
Zero pornografie, zero jocuri de noroc, nici măcar o poză murdară cu un congresman.
- Pari aşa dezamăgită. - Dar am găsit ceva.
Debbie avea o alertă online setată oricând
o ediţie vintage sau specială a jucăriilor Dillio era licitată.
Dar există doar un site de licitaţii.
Da, pentru că n-o interesau cumpărătorii.
- Nu înţeleg. - Urma vânzătorii.
În special pe acesta.
Are calul Prinţului Charmington şi cavalerul de turnir.
Uite ce i-a scris vânzătorului.
"Singurul original care exista era la Dillio HQ.
L-ai furat."
Şi ăsta.
"Dacă nu returnezi ce ai luat,
şi aici la refer la tot, o să chem poliţia."
Tipul nu răspunde. Dar apoi...
"Te avertizez, Debbie, nu te băga."
- Tipul ştia cine e? - Am dat de urma adresei IP.
Îi aparţine fratelui ei.
Nu e vorba că nu vreau să porţi armă, Sweets.
Înţelegi? Îmi fac griji pentru binele tău.
Da, pentru că mă crezi incompetent. Ghici ce. Am excelat ultima dată la trageri.
Acolo exersezi, nu? E o diferenţă.
Dar când armele adevărate ies la iveală, n-ai timp de gândire.
E doar o reacţie, înţelegi?
- De asta pun oamenii să treacă de alee. - Crezi că nu ştiu?
Ce? Acum o să pleci, s-a încheiat discuţia?
Infractor. Înţelegi, Sweets? Eşti prea ocupat cu vorbitul.
Nu l-am văzut. Îmi pare rău.
Ai o clipă? Ţi-aminteşti de mine, FBI?
- Ce faceţi aici? - Deschide portbagajul.
- Aveţi mandat? - Nu.
Bine, atunci la revedere.
Ai furat jucării vintage de la Dillio şi le-ai licitat online.
Frauda e un delict federal.
Încă mai vrei să aduc un mandat? În locul tău, aş coopera.
Aşa. Mersi.
Ia uite ce avem aici.
Moşul a venit mai devreme? Red Fred Sub Commander.
Cred că n-ai o chitanţă pentru asta, nu?
Ce avem aici?
Ia te uită. E pentru sania Moşului?
Pun pariu că acel cric se potriveşte cu urmele de pe uşa de la Dillio Toys.
Tu ce crezi?
Sora ta probabil era foarte supărată că te-a prins furând de la Dillio.
Da, dar nu e prima dată când am belele. N-o interesa.
- Te ameninţa că te dă pe mâna poliţiei. - Vorbe! Debbie nu mi-ar face asta!
Serios? Dacă Bianca afla că furi, sora ta îşi pierdea slujba.
Identitatea lui Debbie era legată de jucăriile şi slujba de la Dillio.
- Ar fi fost pierdută fără ele. - Sunt fratele ei! Îi e dator, nu?!
- Te-a prins furând. - V-aţi certat, ea încearcă să scape.
Ce faci? Dai drumul la uşă şi-ţi striveşti sora.
Debbie nu era acolo, când am spart fabrica!
Serios? Eu cred că era şi te-a prins furând asta.
Dumnezeule.
Era cu ea când a murit?
- O recunoşti? - Da, era a lui Debbie.
A fost ultimul lucru pe care i l-a dat mama.
Şi Debbie n-ar fi lăsat să fie distrus. Cine a făcut-o?
E o păpuşă valoroasă. Tu le furi, aşa că tu ai fost.
Dacă vreţi să mă arestaţi pentru furt, n-aveţi decât.
Nu mi-am ucis sora! O iubeam! Doar pe ea o aveam!
Bună.
Cum te simţi?
Acum, copilul îşi dublează greutatea,
şi calcaneul ei momentan
îmi loveşte splina. Tu cum te simţi?
Bine. Nu se putea mai bine.
- Cazul? - Da, da, cazul.
Cazul.
Femeia asta a suferit
întreaga ei copilărie ca să ajungă în final cineva,
şi când o face, e ucisă.
N-ar trebui să te ataşezi de victime.
E greu să te distanţezi.
Mâine îi pun pe toţi de la Jefferson să reexamineze
fiecare aspect al cazului.
O să-i găsim criminalul.
Aşa îi putem onora viaţa, nu?
Da, vino aici.
Nu mă pricep să mă joc cu jucării.
Dacă nu pot forma o legătură cu copilul nostru?
Formezi o legătură cu mine, da?
Ştii că aşa e.
Copilul nostru e jumătate din mine,
cel puţin poţi forma o legătură cu jumătatea mea.
Ai înţeles, nu? O să fii o mamă grozavă.
Sigur o să mă pricep la teme.
Şi când i se vor dezvolta funcţiile motorii,
putem diseca o broască împreună.
- Tu poţi ajuta. - Pare amuzant, nu?
- Vremuri bune. - Aşa e.
- Vin cu cadouri. - Spune-mi că e ceva folositor.
Ai puţină încredere.
Ce ţi se pare că e?
Ojă în exces.
Metil-2 cianoacrilat. E o răşină folosită la lipirea plasticului.
Desigur. Victima lucra într-un laborator de prototipuri când a fost ucisă.
E adevărat, dar asta nu te va face fericită.
Uită-te atent.
Ştiu că mă pricep doar la insecte şi vâscozităţi, dar dacă nu mă înşel...
Astea sunt celule epiteliale prinse între lipici şi unghie,
şi par a fi viabile.
Mă gândeam că sunt din urma luptei.
S-ar putea să avem ADN-ul criminalului.
Ce faci?
"Apropiaţi uşor piesa pentru a le uni
cu avertizarea pentru multe pericole."
Ce naiba înseamnă asta?
Cum a pus stăpânire China pe lume cu asemenea instrucţiuni?
- Piesa roşie se potriveşte acolo. - Aşa e, nu?
Hai să-ţi arăt.
Trebuie să intre uşor aici.
Să intre uşor. Adică...
Încerc să-mi învăţ fiul să meargă.
Ai crede că magazinul are un serviciu de asamblare.
Au, dar jucăria asta costă 33 de dolari şi ei vor 35$
s-o asambleze, ceea ce e ridicol...
Par a fi bani bine cheltuiţi.
Adică sunt proastă?
- Stai, nu, nu. - Nu-l las pe bebe Walker să mă bată.
Poza de aici... arată
că merg aşa, că albinuţa,
albinuţa asta fericită,
intră în gaura asta, exact lângă broască.
Vezi, trebuie să intre acolo, da?
Dar asta nu se potriveşte pentru că minte.
- Minte, minte, minte. - Angie, mergem să luăm prânzul?
E şi fiul tău, Hodgins.
Ce? Mi-a scăpat ceva, nu?
Cred că e între voi doi şi camionaş.
Eşti om de ştiinţă, nu? De ce nu vii aici să asamblezi asta?
Sau va curge sânge.
Mult noroc.
Nicio problemă, scumpo.
Te iubesc. Calmează-te.
Mă ocup eu.
"Să faci scaun de siguranţă strânge
piesa roşie 'B' la fericit."
Nu te uita la mine, nici nu te uita aici.
Piesa roşie 'B' la fericit.
N-ai de ce să fii fericit aici. Asta e albina.
Nu, e litera "B," deci trebuie să fie...
Sunt aici să dau testul, dle.
Ce faci aici?
- Am cerut o favoare. Mă ocup eu. - Booth, nu e corect.
Nu vrei să iau o armă. Asta-mi va afecta testul.
Asta e ideea. Voiai să mă susţii. Dacă asta te nelinişteşte, nu am încredere în tine.
Eşti gata?
Hai să începem.
Du-te în spatele meu! FBI!
Defecţiune!
Sweets! Eşti rănit?
Lasă-mă să termin! Lasă-mă să termin cursul!
Te simţi bine? Vei avea o cicatrice, dar vei supravieţui.
- Cum m-am descurcat? - Binişor.
- Binişor cum? - Destul de bine ca să mă acoperi.
Mulţumesc.
Ştiu de ce voiai să mă vezi, dr. Saroyan.
- E înduioşător. - Înduioşător.
- Este? - Îţi faci griji pentru Lance, dar e bine.
Voiau să-i pună patru copci, dar a rezistat cu două.
- Pentru că genul acesta de om e. - Da, am auzit că e doar o zgârietură.
Pentru zgârieturi nu e nevoie de copci.
Sigur.
Te-am sunat să-i spun drei Brennan ce am găsit.
Am găsit ceva în baza de date militară.
Celulele îi aparţin lui Brock Vorback.
30 de ani, din Virginia, a fost în Irak şi Afghanistan, şi a lucrat la Dillio Toys.
Dumnezeule. El e!
- Care el? - Prinţul Charmington!
El e tipul care joacă rolul Prinţului Charmington în toate reclamele.
Anul trecut dădea autografe pe păpuşi la mall.
L-am pus să dea autograf pe trei.
N-a zis Booth că victima avea o relaţie secretă?
Nu pot să cred.
Prinţul e rău.
Îmi poate explica cineva ce naiba caut aici?
Deschideam un magazin de jucării la mall. Aţi făcut fetiţele să plângă.
Sigur... O cunoşti pe această femeie?
Da, ea e... E Debbie Cortez.
E director executiv la Dillio Toys. De ce?
E moartă. A fost ucisă.
Ce s-a întâmplat?
- Asta e... - Asta încercăm să aflăm.
Şi am fost împuşcat, aşa că n-am chef de jocuri.
- Nu mă joc. - Sweets.
Nu pot să cred. Credeam că se desparte de mine.
- De asta n-am auzit nimic de la ea. - Deci cu tine se întâlnea.
Spunea că în sfârşit şi-a găsit prinţul.
Că eu eram norocosul.
M-am simţit ca broscoiul sărutat de prinţesă.
Chiar iei chestia asta... cu Charmington în serios.
Am găsit celulele tale epiteliale sub unghiile ei.
Credeţi că...?
- N-am ucis-o. - Atunci cum îţi explici...?
Debbie era foarte...
Era foarte pasională, da?
N-aţi fost niciodată zgâriaţi când faceţi dragoste?
V-aţi cunoscut la serviciu, deci.
Ce e cu tot secretul relaţiei?
Angajaţii nu aveau voie să fie împreună.
Bianca are multe reguli.
Şi ai fi pierdut toată chestia cu Charmington.
Nu-mi păsa de asta.
Da, dar Debbie... Voia să plece în relaţii bune.
Dillio era viaţa ei. De ce voia să renunţe?
Jucăriile erau viaţa ei, nu Dillio.
Am încurajat-o să ia jucăriile create de ea şi să-şi facă propria companie.
Debbie era creierul acolo. De ce să nu se îmbogăţească ea?
- Şi-a dat demisia? - Nu ştiu.
Odată ce nu mi-a mai răspuns la telefon,
m-am gândit c-a încercat şi n-a mers.
- Şi credeai că te învinovăţeşte? - Da.
Nu sunt obişnuit ca lucrurile să meargă bine în viaţa mea.
Mă îmbrac ca o păpuşă ca să-mi câştig existenţa.
Agentul coroziv care a ars piciorul păpuşii e sulfat de plumb de la bateria de maşină.
Trebuia să ardă prin plastic în timp ce rămăşiţele erau transportate.
Bateriile de maşină sunt lângă motor.
Nu e destul loc pentru un cadavru în acea parte a maşinii.
Asta credeam şi eu până ce dr. Brennan a găsit astea.
Fibrele sunt lână Berber.
Presupun că asta are legătură cumva?
Da. Analiza izotopilor arată că fibrele erau făcute în Modena, Italia.
Pigmenţii de crom din vopsea îmi spun
că e făcută pentru Maserati,
şi uite unde e plasată bateria la acest model.
- În portbagaj. - Folosesc lâna la mocheta din portbagaje.
Dacă fibrele erau în fracturi,
înseamnă că sângele victimei e pe mocheta maşinii.
Îl pun pe Booth să verifice dacă cineva la Dillio are o maşină ca asta.
- Scuzaţi-mă, dră Treverton. - Aveţi veşti?
- Aţi aflat ce s-a întâmplat cu Debbie? - Cred că avem veşti.
- Puteţi deschide portbagajul, vă rog? - De ce?
Cred că ştiţi de ce.
Sânge.
Fără Debbie,
acţiunile noastre ar fi avut de suferit rău.
Am închis uşa ca să încerc s-o opresc să nu plece,
dar s-a împiedicat şi a căzut când uşa pica.
- A fost un accident. - S-a sufocat.
Asta ar fi durat. Puteai îndepărta uşa,
dar ai stat acolo şi ai privit-o cum moare.
- Daisy. - Ce face Lancelot al meu?
- Sunt bine. - Ştiu că nu eşti.
- Eşti aşa curajos. - Nu, chiar sunt bine.
Pot s-o văd?
Toţi răufăcătorii care apăreau...
Pe tine te salvam.
Nu putem. Nu putem să tot facem sex în biroul meu, Daisy.
- Nu putem? - Nu!
Nu. E ultima dată.
Am folosit Angela-tronul,
şi l-am folosit pe Hodgins, dar renunţ.
- Jucăria câştigă. - N-ai putut s-o asamblezi?
Scumpo, nici NASA n-ar putea s-o asambleze.
O să merg la magazin, să-i dau puştiului 35 de dolari s-o asambleze.
- E probabil mai bine aşa. - Vrei ca Brennan să vină la magazin?
Vrei să vii la magazinul de jucării cu noi?
- Ce, la magazinul de jucării? - Da.
Îl poţi ţine pe Michael cât urlu eu la oameni.
E cel mai mare din oraş. Nu? Îl iubeşte.
Au coşuri şi mobile, şi tot felul de chestii distractive.
O să ai nevoie de ele înainte să-ţi dai seama.
Desigur.
Poate, Michael, îmi poţi arăta ce ţi se pare distractiv.
Sigur.
Sper ca mami să nu strângă de gât pe cineva.
- Mergem? - Haide.
Bones.
- Bones, unde eşti? - Stai pe loc!
Nu e amuzant? E o armă ce trage cu bile de spumă.
- Sunt Scarred Face. - Nu, nu, nu! Eşti Scarface.
- Scarface. - Scarface, da.
E altceva. De unde ai luat asta?
Angela trebuia să returneze o jucărie, şi l-am văzut pe vânzător cu asta.
Fiului Angelei i s-a părut aşa amuzant
încât credeam că se va asfixia.
Râsul unui copil e un lucru frumos când nu se sufocă.
Mi-am dat seama că şi fiului Angelei şi mie ni s-a părut amuzantă jucăria.
Asta e esenţa jocului, nu?
Cred că analizezi lucrurile prea mult.
- Fiicei noastre îi va plăcea. - Ai luat două?
Desigur. Una pentru mine şi una pentru...
- Eu sunt Scarface! - Salută-l pe prietenul meu.