Îţi spun, chiar dacă aveam o slujbă,
tot nu aş investi în imobiliare.
Sunt proprietarul cortului meu şi mă bucur că am făcut investiţia.
Până nu văd guvernul federal instituind
o politică fiscală de bază keynesiană, rămân la lichidităţi.
Câte lichidităţi ai acum?
- Eu am cumpărat ultima sticlă. - E recesiune, omule.
Oamenii nu sunt aşa liberi cu schimbarea lor aşa cum erau în '07.
Îţi miroase a pui?
- Mie-mi miroase a carne de porc. - Nu-mi pasă ce e, e mâncare.
Mor de foame.
Cine ar arunca o mâncare?
Sper că nu e prea arsă.
Nu e pui.
La naiba!
Credeam că vom mânca.
Ce se întâmplă?
Am învăţat să fac clătite cât am lucrat ca bucătăreasă
lângă New Bern, North Carolina.
Bucătăreasă?
Nu aveam bani cât am fugit să nu fiu arestată,
aşa că a trebuit să fac tot posibilul să ne descurcăm.
Tata voia să fure, dar...
Nu mai trebuie să fii bucătăreasă.
Am mai făcut micul dejun pentru noi.
De ce nu mergi să citeşti una din cărţile tale cu cadavre?
Nu, Booth. Sunt bine. Stai jos. Îmi place să fac micul dejun.
- Doar că tu nu mă lăsai niciodată. - Nu e ca şi cum te-aş fi legat.
- Încercam doar să fiu drăguţ. - Ştiu.
Sunt obişnuită să fac asta, aşa că sunt drăguţă acum, da?
Eşti foarte drăguţă...
Nu vreau să se ardă.
N-am vrut să mă întorc aşa...
Nu, e bine.
Cafea.
Astea arată bine.
Ştiu.
Mersi.
Nu e ca pâinea mea prăjită.
Eu fac pâine prăjită acum.
Grozav. Venim. Serviciul, ca de obicei.
O pregătesc pe Christine pentru grădiniţă.
Într-o noapte, când eram pe drum,
am campat sub un pod ce arăta cam ca ăsta.
- Ai dormit sub un pod cu Christine? - I-a plăcut.
Probabil pentru că nu era locul unei crime.
- Ce avem aici? - Nu mult până acum.
Un cadavru carbonizat.
Poliţia locală spune că nimeni nu a văzut nimic.
Până acum am găsit muşte de carne.
Fără ouă sau larve, aşa că nu pot determina momentul morţii.
După baza nasului şi marginea supraorbitară victima e un bărbat caucazian.
- Nu călca în creier, Booth. - Creier? Ce?!
E frumos, nu? Toţi din nou împreună?
Asta nu e drăguţ. E creier pe pantoful meu.
- Lasă-mă să-l iau ca probă. - Pantoful?
- Da, poţi ţopăi. - Da, mi-a lipsit asta.
Ce e lipit de C6, dr. Hodgins? Vezi asta?
Pare a fi un aliaj topit.
Pot preleva o probă.
Nu, trebuie să găsim un mod de a-l lua fără a distruge osul.
- Victima probabil era fără adăpost. - Nu ştiu câţi îţi fac manichiura.
Asta sigur schimbă lucrurile. Tipul a fost găsit într-un container.
Sigur a fost abandonat aici. Locaţia e anonimă, izolată.
Martorii nu pot părea de încredere. Locul a fost ales cu grijă.
Bones, explicaţiile ca asta îmi aparţin mie.
De ce nu rămâi la carbonizatul de aici?
Am fost fugară, aşa că am mai multă experienţă a vieţii reale.
- Sunt agent special de ani de zile... - Ce n-a mai fost pe teren de luni întregi.
Sunt meticuloasă, Booth. Vrei să fiu meticuloasă, nu?
Da, vreau să fii meticuloasă. Am terminat aici?
- Vrei să transporţi totul la Jeffersonian? - Da.
- Dacă tehnicienii ar putea... - Grozav.
Dacă am putea compara şi cataloga toate probele.
Am nevoie de trei tehnicieni în nitril să caute probe.
E locul unui incendiu, aşa că nevoie de pungi de nailon.
Vreau ca toate fragmentele osoase de craniu să fie puse în teflon
şi sigilate înainte să le trimitem la Jeffersonian.
Mi-a scăpat ceva? Nu cred. Mergeţi!
Un pantof cu creier pe el.
Hai să pregătim transportul cadavrului.
Chiar acum.
BONES Sezonul 8 Episodul 2
Traducerea şi adaptarea: Relic (c) Nifty Subtitles Team
Asta e greu.
Te simţi bine?
Recunosc că acele cadavre arse mă dau complet peste cap.
- Patologia seamănă cu fotbalul. - Am nevoie de o cască?
Nu, dacă te îndoieşti, ignoră durerea şi mergi mai departe... în mod ştiinţific.
În mod ştiinţific. Da, doamnă, pot face asta.
Incendiile caselor au aproximativ 1200 grade Fahrenheit.
- Celsius, te rog? - 650 grade Celsius.
Însemnând?
Stomacul victimei poate fi intact şi să vedem ce a mâncat ultima dată.
Dr. Saroyan, vedeţi,
practic sunt un tip căruia-i plac oasele,
iar ăsta e ca un grătar.
Bine, spune-mi ce vezi pe radiografii.
Mulţumesc, dnă.
E o bilă de metal găsită de dr. Brennan în C-6.
Bun. Posibilă cauză a morţii.
Ar trebui să-l punem pe dr. Hodgins să se uite la asta.
Radiografiile arată că victima a suferit
fracturi multiple ale vertebrelor, cât şi femurului bilateral şi tibiei.
E ca şi cum victima a fost bătută ca un animal.
Suturile de la nivelul sternului arată c-a fost operat pe cord.
Însemnând...
Stent! Stent.
Putem afla numărul de serie şi să identificăm victima aşa.
- Despre ce a fost vorba? - Lovirea ţintei.
- Ar trebui să încerci cândva. - Nu, ţi-ai golit magazia.
- L-ai ucis. - Cum poţi ucide ceva ce nu e viu?
- Asta e interesant. - Poftim?
Da, ce e "mort" în viaţa ta personală?
- Metaforic? - Ce ai auzit?
Doar c-a existat ceva tensiune la locul crimei de dimineaţă.
- Tensiune? - De când s-a întors dr. Brennan
din cele trei luni de pauză,
aţi avut probleme cu viaţa sexuală?
Sexul nu e problema. Ştii ce? E soluţia.
Dar recunoşti că e o problemă?
Bones a luat-o pe Christine şi a dispărut.
- A fost lucrul corect. - Atunci de ce eşti aşa supărat?
Vrei să ştii de ce? Bones a gătit micul dejun de dimineaţă.
De asta! A gătit micul dejun!
Da, Bones?
Grozav. Cam l-a identificat.
Îţi spun ce. Vin să te iau
şi mergem să vorbim cu rudele.
Te iubesc. Trebuie să plec.
- Booth. - Da?
Vreau doar să ştii că înţeleg.
Tu faci micul dejun, asta faci tu
de când tu şi dr. Brennan v-aţi mutat împreună.
Sigur. E rutina noastră de dimineaţa.
Şi eşti supărat pentru că nu poţi avea
singurul lucru pe care ţi-l doreşti mai mult ca orice.
- Şi anume? - Ca acele trei luni,
când dr. Brennan ţi-a luat copilul şi a dispărut, să nu se fi întâmplat.
Acele trei luni au avut loc, da, Sweets?
- Nu poţi da lucrurile înapoi. - Exact.
Cineva urma să-l ucidă pe Richard.
De ce? Soţul tău era un avocat
al crimei organizate sau al teroriştilor?
Mai rău. Richard era avocat de divorţuri "cu pantofi albi".
Cred că pantofii victimei erau vişinii.
Înseamnă că soţul ei e avocatul oamenilor bogaţi.
- Fără pantofi. - V-a lăsat bani?
Da, asigurare, investiţii. Voi sta liniştită tot restul vieţii.
Presupun că ăsta e un motiv.
Desfacerea căsătoriei se practică de secole întregi.
De fapt, în Bizanţul creştin,
o femeie putea divorţa de soţul ei
pentru nenumărate motive medicale, inclusiv lepra sau impotenţa.
Dr. Brennan se întreabă de ce ar fi ucis soţul tău pentru că e avocat de divorţuri.
Richard era nemilos. Nu-i scăpa nimic.
Ar face orice să câştige, indiferent de victimele colaterale.
Unde noi vedem un cuplu nefericit,
Richard vedea un bancomat.
Cei care pierdeau îl urau.
Absolut.
Clienţi, avocaţi, urmaşi.
- Chiar şi ciudatul de judecător. - Putem vorbi cu cineva de la biroul lui?
Asistenta sa, Margot Sandoval.
Urăsc cadavrele arse.
Te înţeleg perfect.
Angie, orice substanţă e, se topeşte la temperatură foarte mică.
Hodgins spune că sudezi metale ciudate.
Da, face sculpturi din materiale cu puncte de topire scăzute.
- Cum ar fi aluminiul? - Sigur asta e?
Conform spectrometrului.
Dacă-l scoţi, poate ne dăm seama
ce era înainte să se topească.
Uşor.
- Uşor... - Spune iar "uşor" şi te ard.
- Uşor ca vânturile broaştei. - Mai e ceva acolo.
- Ce e? Aur? - Pare a fi...
...Fleur de lis. E un semn al Prioriei din Sion,
o societate secretă ce sfidează autoritatea papală.
Scumpule... e peniţa unui stilou.
A fost înjunghiat în gât cu un stilou?
- Da, sau asasinat de papă. - Sau înjunghiat în gât cu un stilou.
Trebuie să fie frumos să lucrezi în penthouse.
Uită-te la privelişte.
Un lucru antropologic interesant:
oamenii puternici mereu au căutat înălţimi.
Astfel, etajul la care lucrează un bărbat
poate fi văzut ca reprezentarea literală
a locului său de pe scara ierarhică.
- Eu lucrez la etajul patru. - În ciuda acestui lucru, sunt mândră.
Este o zonă restricţionată, aşa că vă rog să plecaţi.
FBI. Am nevoie de cască.
Şi cum să ajungem la biroul lui Margot Sandoval.
- Şi eu am nevoie de una. - Asta mă va încetini.
- Păcat. - Amice, puţină compasiune?
Fac renovări pentru câţiva avocaţi care mă ameninţă zilnic cu judecata.
Chelesc de la stres.
Ştii de ce părul meu arată bine?
- Nu las avocaţii să mă streseze. - E adevărat.
Bine. Pe cine vreţi să vedeţi?
Richard Bartlett.
O să pierzi câteva fire de păr după întâlnirea cu Bartlett.
Crede-mă.
Îmi puteţi da casca albastră?
Am o idee grozavă pentru weekend.
- Care? - Hai s-o ducem pe Christine la carusel.
- Nu e o idee bună. - De unde ştii?
Am dus-o la unul în Woolrich, Pennsylvania, şi nu i-a plăcut.
Poate pentru că nu eram eu acolo.
De ce ar conta asta?
- E totul în regulă? - Doar că nu-mi place
să fiu în biroul unui avocat de divorţuri.
- De ce? - Îmi aminteşte că lucrurile se destramă.
E bine că nu suntem căsătoriţi, nu?
Nu eşti o persoană care să liniştească omul, Bones.
FBI, dră Sandoval, deschideţi.
Am auzit ceva. Normal, pentru că e cineva înăuntru, Bones.
- Dărâm-o. - E dra Sandoval. FBI.
Vă rog, deschideţi uşa.
Îmi pare rău că v-am făcut să aşteptaţi, dar am închis.
Dacă vreţi să vă recomand alt avocat pentru divorţuri...
Nu, nu suntem aici pentru un divorţ.
Nu suntem căsătoriţi. FBI.
Ultima dată, l-am văzut pe Richard când am plecat de la birou acum 2 zile.
6 seara.
6 seara, e devreme pentru un avocat mare ca să închidă.
Desigur.
Nu era ciudat să stăm până la 10:00 p.m. dar Richard a spus că nu e nevoie.
- Îi pot vedea calendarul? - Nu fără un mandat.
Scuzaţi-mă, pe cine încercaţi să impresionaţi, dră Sandoval?
Şeful dvs e mort.
Unul din stilouri lipseşte.
Staţi, am spus că puteţi intra să puneţi câteva întrebări.
Vei avea nevoie de mandat dacă...
- Vă îndepărtaţi, vă rog, de asta? - Maşina e caldă.
- Aţi tăiat documente? - Richard a lăsat instrucţiuni
în cazul morţii sau dispariţiei sale.
- Booth? - Da?
- Aici e sânge. - Sânge?
Asta înseamnă că toată camera e locul crimei.
Şi nu avem nevoie de un mandat.
Vreau să lipeşti
toate documentele tăiate.
- Asta e tot? - Da, cât se poate de repede, desigur.
- Desigur. - Bun, bun.
Nu, nu, nu. Nu e bine.
E rău. Uită-te la asta.
Sunt bucăţi mici de hârtie.
- Triliarde. - Nu există numărul.
Da, dar chiar e o problemă.
E un tocător de hârtii în particule.
Înseamnă că fiecare coală poate fi tăiată în 4000 de bucăţi.
Nu trebuie doar să-mi dau seama cum să scanez
fiecare bucată, dar apoi va trebui
să scriu cumva un cod care să recunoască modele
în fiecare bucăţică minusculă, de mărimea unui confetti.
Se pare că ştii cum s-o iei.
Nu mi-ai spus cum merge.
Deşi sunt câţiva suspecţi, nu avem probe concludente.
Tu şi Booth.
Ar trebui să fiţi închişi într-un dormitor undeva,
recuperând timpul pierdut, şi povestindu-mi mie totul.
- Ce se întâmplă? - Nimic.
Hodgins a spus că păreaţi tensionaţi la locul crimei.
Suntem bine. Având în vedere timpul în care am fost despărţiţi.
Sunt multe culturi, mai ales triburile nativilor americani din Montana...
Scumpo, nu vreau să aud prostii antropologice.
Vreau să ştiu ce face prietena mea cea mai bună.
Nu înţeleg ce vrei să spun.
Am fost plecată şi acum m-am întors.
Eu şi Booth locuim din nou în aceeaşi casă,
crescându-ne fiica şi rezolvând o altă crimă.
Sunt aceeaşi persoană dintotdeauna.
Ai lucrat la un fast food.
Şi ai fost singur părinte.
Nici nu ştiai dacă-l vei mai revedea pe Booth.
Asta schimbă un om.
Şi acum că sunt acasă, m-am schimbat la loc.
Să ştii că, dacă te scoli în miez de noapte ţipând,
mă poţi suna şi... putem discuta.
Nu ştiu ce înseamnă asta, dar... mulţumesc.
Ar trebui să te las să munceşti.
- Ai multe de făcut. - Da.
Ai identificat catalizatorul folosit la incendierea săracului om?
Mult din el s-a evaporat.
Momentan ştiu că a avut ciclohexilamină, dar mai caut.
Poftim, curat şi gata de plecare.
- Sunt recunoscător. - E captivant.
Ai spus "sunt recunoscător," şi parcă eram într-o atmosferă...
- Putem uita că am zis asta? - Mă tem că asta nu se va întâmpla.
Aşa credeam şi eu. Toate fracturile astea, nu?
Sunt din cauză că a explodat creierul?
Când lichidul din creier a atins punctul de fierbere,
a explodat de la sutura mediană la cea coronară.
- Te gândeai că vei avea asemenea discuţii? - Nu.
- Dar speram. - Dr. Hodgins.
Vreau să identifici conţinutul stomacal.
E din ce în ce mai bine.
Ai găsit ceva valoros, dle Abernathy,
sau doar de bucuri de ultima masă a omului?
Fisurile concentrice
ale occipitalului sigur nu au fost făcute de fractura creierului.
Sunt asociate cu căderea de obicei.
Ca atunci când leşină cineva după ce a fost înjunghiat cu un stilou?
Nu, mă tem că avem ceva mai violent, doamnă.
Soţia sa avea dreptate. Bartlett era nemilos.
Seca oamenii de bani pentru clienţii săi.
Ceea ce înseamnă că mulţi îi doreau moartea.
Nu clienţii lui, ei probabil îl iubeau.
Conform documentelor bancare, tipul ăsta... Bartlett era plin de bani.
Vorbim de genul care are avion privat. De ce ar continua să lucreze?
Pentru că, cu un asemenea tip, nu e vorba de bani, ci de putere şi control.
A distrus senatori, atleţi, chiar şi un prinţ arab.
Eu şi Bones suntem bine, da?
Ca să ştii asta. Nu trebuie să-ţi faci griji pentru noi.
- N-am zis nimic. - Dar te cunosc.
- Aşa pui o întrebare. - Te asigur, nu sunt aşa bun.
Ştii ce? Te asigur că uşa aia e închisă.
Am terminat.
Mă bucur că ai avut discuţia asta cu tine.
Mulţumesc.
Am găsit un dosar de-al lui Bartlett ce pare promiţător.
Carmichael vs Carmichael.
Gavin Carmichael şi soţia sa au avut un divorţ extrem de urât.
Multe ameninţări. Uită-te la a doua pagină.
- E rău. - E transcrierea unui mesaj
lăsat de ea în căsuţa vocală a lui Bartlett.
Pagina a doua.
"Bartlett, eşti un ticălos mincinos, şi jur
că, înainte să termin, o să mă asigur că zilele-ţi sunt numărate."
De ce e transcrierea inclusă la dosar?
Bartlett a folosit mesajul ca mărturie că soţia avea un trecut violent.
Odată, şi-a lovit soţul cu o sticlă de vin pentru că nu cumpărase ceea ce trebuie.
Să fiu sincer, 2000 a fost un an discutabil pentru Merlot.
De ce cuplul ăsta, şi nu femeia care şi-a înjunghiat soţul
în ochi cu o furculiţă de creveţi?
Pentru că Bartlett avea programată o întâlnire
şi cu Gavin şi cu soţia sa, Melanie
la 7:00 p.m. în noaptea în care a fost ucis.
- Dar avocatul lui Melanie? - S-a reprezentat singură.
Margot a spus că notele de la întâlnire erau cu documentele distruse.
- Nu e niciodată simplu, nu? - Niciodată.
Uită-te la depoziţii. Cei doi sunt nebuni.
Melanie l-a acuzat pe Gavin că nu e bărbat.
Apoi Gavin a început să urle la ea că l-a atacat. E o nebunie!
Nu e menit ca unii oameni să fie împreună.
Au renunţat după mai puţin de doi ani.
Căsătoria înseamnă să munceşti să treci peste greutăţi.
Alteori, căsătoria înseamnă divorţ, de asta Bartlett îi permitea trei case şi un avion.
Întrebarea e...
De ce s-a întâlnit Melanie cu Bartlett şi cu Gavin după divorţ?
Logica spune că, dacă voia să ucidă pe cineva, ar fi fostul soţ.
Gândim la fel.
E bine.
E puţin surprinzător să vă văd împreună.
Nu aşa surprins ca noi.
Motivul pentru care eu şi Gavin ne-am întâlnit cu Bartlett în seara aia,
era să desfacem actele de divorţ.
- Să le desfaceţi? - Da, ne-am dat seama ce puerili eram.
- Mereu ne-am iubit. - Şi i-am dat doar doi ani.
Căsătoria înseamnă să treci peste vremurile grele, nu?
E aşa adevărat. Nu?
Şi ne pierdusem. Eu lucram prea mult.
Şi eu. Uitasem cât însemnăm unul pentru altul.
Aţi trecut de la a vă ataca la a vă împăca în câteva zile?
- E posibil, Bones. - Călătoria în timp e... teoretic.
Iertaţi-mi partenera. E puţin cinică.
În timp ce agentul Booth poate fi puţin idealist.
Vom avea un copil.
Poate aşa e mai uşor de înţeles.
Da, un copil îţi dă altă perspectivă.
Şi Gavin e arhitect, după cum ştiţi,
şi creează pentru noi un loc nou cu loc de joacă pentru copil.
A fost de parcă Bartlett ne-a dat o a doua şansă.
Chiar voiam să-i arăt noua casă pe care o făceam.
Îi spunem casa "actul doi".
Toate ameninţările împotriva soţului, lui Bartlett, nu mai sunt actuale?
- Oamenii se schimbă. - Dacă nu crezi asta, îmi pare rău.
- Ai găsit ceva, dr. Hodgins? - Da.
Am făcut o analiză microscopică a conţinutului stomacal al victimei.
Suspectai ce voi găsi?
Ştiam că e carne, dar erau aşa mulţi aditivi.
Delicios. Pastă cu curry?
Sare de mare, piper roşu, chili poblano roşu...
Eu am chili poblano. - Unde vrei să ajungi?
Capere şi tarhon, pe care nu m-aş gândi să le combin.
- Dr. Hodgins, aici nu e Top Chef. - Ba cam aşa e.
Aici avem un burger preparat de un expert.
Şi de ce e important?
Pentru că oricine l-a făcut, masca carnea,
care provenea de la rattus norvegicus.
- Poftim? - Ultima masă a lui Richard Bartlett...
...era un burger de şobolan.
Nu am nimic de spus fără să fie avocatul meu prezent.
Reprezentarea legală e dreptul tău constituţional,
dar în momentul în care un avocat vine aici, nu te mai pot ajuta.
Spui asta, dar nu vorbeşti serios.
I-ai servit avocatului tău de divorţ un burger cu şobolan.
Aşa susţii tu.
Ingredientele, în afară de şobolan, sunt din bucătăria ta.
- Ce ingrediente? - Ce ingrediente? Hai să ne uităm aici.
Pastă de curry, sare de mare corsicană,
ardei roşu, un tarhon rusesc rar,
capere de Menorca, chili poblano roşu.
Ai folosit tigaia asta.
Tot ce faceţi mă convinge că am nevoie de un avocat.
Tu ai preparat şobolanul. Nu doar l-ai tăiat şi aruncat în tigaie.
L-ai tratat ca pe un file.
Chiar îl urai pe Richard Bartlett.
Asta o ştim. Era avocatul tău.
- Ai câştigat! - La început, credeam că e un salvator.
Apoi, am primit factura.
Ticălosul m-a taxat aşa mult, că m-ai bine îi dădeam jumătate soţiei.
Şi i-ai dat burgerul ca răzbunare?
În fiecare marţi seara timp de doi ani...
şi mai aveam un an şi jumătate.
- Poftim? - Urma să mănânce şobolan
cât timp am fost căsătorit, trei ani şi jumătate.
- Din motive poetice. - Şi-a dat seama cumva,
te-a chemat, a ameninţat cu procesul, să-ţi ia restaurantul, iar tu l-ai ucis.
- Acum doar mă insultaţi. - Pentru că te acuz de crimă?
Pentru că-mi insultaţi gătitul!
I-a plăcut burgerul! Verifică-mi e-mailurile.
Bartlett laudă acel burger.
De ce l-aş ucide?
Acum nu mai am satisfacţia de a-i vedea faţa ticălosului
când află că a mâncat şobolan în fiecare marţi seara.
Vrei să vezi ceva uimitor?
- Am rămas fără cuvinte. - Am înjunghiat un mango.
Văd asta. Felicitări.
Dar asta e şi mai bine.
Dumnezeule. Ce s-a întâmplat?
Mi-a alunecat mâna, dar ADN-ul meu a ajuns în stilou,
la fel şi criminalului...
Unghia. Putem obţine ADN?
Te rog. Sunt regele laboratorului.
Ce ai găsit?
Nu cred că înjunghierea a fost cauza morţii.
Ar fi fost aşa şocant şi dureros, dar stiloul nu a secţionat nicio venă
sau arteră, sau coloana vertebrală.
Uită-te la fracturile longitudinale la femur.
Fracturile capului femural au fost răspândite sau au ajuns până la nivelul
peretelui anterior al cavităţii acetabulare şi a coloanei vertebrale posterioare.
Victima a sărit de pe o clădire şi a aterizat în picioare.
Nu văd cauza morţii.
Laceraţiile orizontale de la nivel costal,
femural, tibial în plan anterior cât şi posterior
cu dispoziţie în cascadă indică faptul că a căzut în cap pe scări.
Dar nu s-a lovit la cap.
Eu şi Finn putem verifica scenarii, să vedem dacă aflăm.
Între timp, am putut reconstitui
unele documente din maşina de tăiat a victimei.
Ce ai găsit?
Iniţial am avut probleme cu fotografia tăiată găsită...
apoi am descoperit că erau dintr-un document cu o fotografie deasupra.
Ca atunci când iei fotografia şi documentul,
şi le distrugi deodată?
- Da. - Ce e?
Un contract prenupţial.
Contractul prenupţial al lui Richard Bartlett şi al soţiei sale.
Secţiunea de infidelitate e scoasă în evidenţă.
Îl înşela?
O parte din imagine a fost interpolată,
dar am putut curăţa imaginea centrală.
Aici e victima soţiei, Pamela.
- Cu o altă femeie. - Margot Sandoval.
E femeia prinsă de Booth şi Brennan
distrugând documentele.
Din punctul meu de vedere, nu are de ce să-i fie ruşine.
În afară de faptul că-şi înşela soţul.
Da, desigur.
L-ai minţit pe agentul Booth, Margot.
Ai spus că distrugeai documente pentru că asta voia
şeful tău în caz că murea.
E adevărat. Nu l-am ucis pe Richard.
De ce mi-aş ucide şeful?
Poate din cauza asta?
- Dumnezeule... - Da.
Asta a fost şi reacţia noastră.
În noaptea crimei, unde ai mers după ce ai plecat de la birou?
Acasă. M-am întâlnit cu Pamela acolo. O puteţi întreba.
Poţi înţelege de ce
Pamela nu e cea mai de încredere persoană.
Voia să-i spună lui Richard. Doar că nu ştia cum.
Pentru că ar fi rămas fără nimic. Ai văzut contractul prenupţial, nu?
Se pare că amândouă aţi avut un motiv bun
să-l scoateţi pe dl Bartlett din viaţa voastră.
Eu şi Pamela suntem îndrăgostite. Nu ne pasă de bani.
Uşor de zis când ştii că vei avea mulţi.
Când ai aflat prima dată că Richard ştia de aventură?
Poza asta.
M-a chemat să-mi spună să sun clienţi,
să înaintez depoziţii, dar motivul real
era să văd poza de pe biroul său.
Am încercat să vorbesc cu el, dar nu voia să asculte.
Dar aşa era Richard...
avea privirea asta de călău în ochi.
Am încercat să vorbesc cu el.
- V-aţi certat? - Nu.
Nimeni nu se ceartă cu Richard.
Îţi spune ce se va întâmpla, şi tu nu poţi face nimic.
Voia s-o ruineze pe Pamela.
Atunci de ce ai distrus poza?
El era mort. De ce să piardă Pamela totul?
Protejam persoana iubită.
Tu n-ai face asta?
- Unde e Pamela acum? - Nu e acasă?
Nu, a plecat.
Menajera nici nu ştie unde e.
Se pare c-a făcut dezastru
şi te-a lăsat pe tine în urma ei să repari totul.
Aici victima cade pe scări.
E absurd.
Ştiu că pare ciudat, dar jur
că e singurul scenariu ce explică
toate rănile orizontale anterioare şi posterioare.
Dar fracturile de compresie de la nivelul oaselor lungi?
Vine.
Felicitări, dle Abernathy,
ai reconstituit cu succes moartea lui Wile E. Coyote.
Scumpo!
A fost o referinţă impresionantă a culturii pop.
Eu şi Christine s-ar putea să ne fi uitat la câteva desene animate cât am fost plecată.
Trebuie să spun, dnă, mi-a fost dor să lucrez cu dvs.
Îmi imaginez.
- Agentul Booth v-a simţit dorul mai mult. - Ajută asta cu ceva cazul, dle Abernathy?
Nu, dnă, doar apreciez munca Domnului care v-a adus înapoi.
Dacă Dumnezeu era implicat în vieţile noastre, cazurile s-ar rezolva mai simplu.
Nu sunt sigur de asta. Fără o provocare,
nu ai şti cât de inteligentă eşti.
Dacă scările şi căderea au avut loc în acelaşi timp?
- Poftim? - Dl Abernathy a găsit ceva.
Oasele ne spun că victima a suferit o cădere foarte abruptă.
Trebuia să fi căzut
cu cel puţin 60 km/h pentru a explica leziunile datorate compresiunii.
A suferit şi răni orizontale în cascadă
atât din partea anterioară cât şi posterioară a corpului.
Vrei să spui că e ca şi cum ar fi căzut...
pe o scară aproape verticală.
Care, desigur, nu există.
Ştiu ce s-a întâmplat.
- Eşti sigură? - Pare o explicaţie rezonabilă.
Asta e bună. Înseamnă că putem închide cazul şi să avem un weekend drăguţ.
Voiam s-o duc pe Christine la Muzeul Copiilor.
- Da? - Da.
Mă gândeam că poate mergem la carusel.
- Să-i mai dăm o altă şansă. - De ce? Ţi-am spus că nu-i place.
Ştiu, dar poate va fi altfel, acum că tatăl ei e aici.
Vrei să spui că nu ştiu să am grijă de fiica noastră?
- Ce? Stai puţin. Nu. - N-a fost uşor, Booth.
- Iar începem. - Ce?!
Cum adică, "Ce"? Nu mai eşti acolo, Bones, da?
Te-ai întors, iar eu fac parte din viaţa ta, nu-ţi aminteşti?
- Da, e greu să uit. - Ce vrea să însemne asta?
Nu discut despre asta acum. Eşti supărat.
Normal că sunt. Tu nu ai fi?
Am încercat să te înţeleg, dar parcă-ţi doreşti să fii plecată!
- Nu fii absurd! - Doamne! Poate ar trebui să încerci
să vezi lucrurile din perspectiva mea, pentru că nu e deloc frumos de aici.
Din ce văd, sunt lăsat tot timpul pe dinafară!
N-o să mă cert. Vorbim când vei fi raţional.
Nu poţi să mă laşi aşa pe dinafară pentru că ţi-e frică să te cerţi!
Nu încep, Booth.
Bine. Asta e. Sigur.
Aşa, doar pleacă.
Ascunde-te în spatele creierului tău. Scapă de toată nebunia.
Dacă mă port ca un adult nu mă ascund.
Ştii ce? Va trebui să te confrunţi cu asta.
Nu-mi spune cum să trăiesc. Nu suntem căsătoriţi!
Suntem liberi, şi mi-a fost bine pe cont propriu!
- Bine! - Bine!
- E totul în regulă aici? - Nu!
- Trebuie să ajung la tobogan. - Stai, aia e o zonă periculoasă.
- Nu vă pot lăsa acolo. - FBI! Un FBI nervos!
N-ar trebui să las pe nimeni... Unde te duci?
Cel care l-a ucis pe Richard Bartlett putea cu uşurinţă
să mute cadavrul aici oricând după 6:00, fără să fie văzut.
Sunt urme pe tobogan, aşezate ca scările.
Toboganul putea crea rănile găsite pe cadavru.
- Trebuie să mă uit mai atent. - Stai!
Aici e locul meu. Eu sunt responsabil.
- Nu puteţi merge acolo. - Are dreptate.
Nu poţi coborî pe un tobogan de gunoi.
El poate fi criminalul, Booth.
Deja a recunoscut că Bartlett îl dădea în judecată.
- Ţine-mă de picioare. - Nu.
Atunci, după cum am spus mai devreme, voi acţiona după liberul arbitru.
O să stau să văd cum se sinucide.
O mişcare şi te împuşc.
Bones, nu.
- Nu-mi da drumul. - N-o voi face.
- Văd sânge şi ţesuturi, Booth. - Ce?
Aici a murit.
- Îmi pare rău, Bones. - N-ar trebui, că ai spus ce gândeai.
- Îmi pare rău că te-am făcut să suferi. - Şi mie îmi pare rău pentru asta.
Că te-am rănit pe tine, nu pe mine.
Înţeleg.
- Să revin sau...? - Nu!
Intră, dle Abernathy.
Observi aceste linii de fisură situate inferior de sutura scuamoasă?
- Fisurile. - Sunt de la foc.
Când am examinat craniul, fisurile se simţeau...
Ce cuvânt am folosit, dle Abernathy?
Cercetător. A trebuit să-l caut.
În acest caz, înseamnă că intuiţia sa era bună.
- Care e treaba? Ce înseamnă? - E ceva în fisuri.
Dr. Hodgins spune că e un amestec de toluen, hexan şi metil etil ketonă.
Probabil de la catalizatorul folosit la incendierea cadavrului.
E un solvent inflamabil folosit de arhitecţi când fac modele de polistiren.
- Arhitecţi... - Dă-mi o oră.
Mulţumesc... că ai venit aici.
Cu plăcere.
Noroc cu "maxamesomin."
Noroc şi ţie.
De obicei nu ne sărutăm de faţă cu lumea,
dar am avut o neînţelegere.
- Deja a avut loc cearta? - Da.
Şi aşa v-aţi împăcat după ceartă?
Nu înţeleg tonul neîncrezător.
Nu, doamnă... când mama şi tatăl meu vitreg deveneau politicoşi,
cum eraţi voi doi...
însemna că urmează potopul.
Lipici.
Crezi că Gavin l-a ucis pe Bartlett din cauza lipiciului?
Solvent, mai exact.
Nu doar Gavin. Tu l-ai ajutat.
Eu? Aţi găsit lipiciul lui Gavin.
- Mulţumesc, Melanie. - E solvent.
Ţi-am găsit ADN-ul pe arma crimei, aici.
- Ce?! - Dacă te referi la stilou,
m-am tăiat în el când am semnat înţelegerea de divorţ.
De unde ştiai cu ce stilou a fost înjunghiat Richard Bartlett?
Evident, e cel cu unghia în el.
- Ar trebui să chemăm un avocat. - Taci şi înghite, Gavin.
Astea sunt doar şmecherii.
Şi nu avem nevoie de avocat, pentru că eu sunt avocată.
- Probabil vor iar să divorţeze. - Şi un avocat mai ieftin,
pentru că nu ai plătit factura, amice.
Trecuseră câteva luni. Nu e o infracţiune.
Richard Bartlett nu e deloc un om răbdător.
V-a anulat divorţul.
Se pare că lipsea al doilea nume la tine şi numele de dinainte de căsătorie al soţiei.
Bartlett s-a folosit de greşeli să anuleze documentul.
Iar tu l-ai înjunghiat în gât cu propriul stilou.
- Vreau să fac o înţelegere. - Taci din gură, laşule.
Acum chiar vreau să cad la înţelegere. Melanie l-a ucis.
Eu sunt vinovat doar că am ajutat la aruncarea cadavrului.
- Idiotule, recunoşti conspiraţia. - Tot nu e crimă.
O să depun mărturie. Cădem la înţelegere?
Nu era mort când l-ai aruncat pe tobogan.
- Ce? - Gavin l-a ucis de fapt?
Da. Dacă el l-a aruncat pe tobogan.
- Asta a făcut. - Tu m-ai ajutat!
Eu voi cădea la înţelegere. Tot ce am făcut eu a fost să-l înjunghii.
- Tu l-ai ucis pe ticălos. - Mi-ai spus că e mort.
I-ai verificat pulsul. Puteam să-l salvăm!
- Idiotule ai mărturisit crima de două ori. - Idiot?!
Gavin a fost cel care i-a dat foc.
- Şi i-a plăcut. - E bine de ştiut.
A minţit că ar fi însărcinată. V-o imaginaţi ca mamă?
Nu înţeleg cum doi oameni ca voi
s-au căsătorit în primul rând.
Cam târziu.
Am fost să vorbesc cu Sweets.
- De ce? - Pentru că...
e ceva în neregulă cu mine.
Nu, Bones, nu e nimic în neregulă cu tine.
M-am gândit azi, când ne-am cerut iertare,
că totul e bine.
- Pentru că eram politicoşi. - Da.
Eram politicoşi, dar tot ştiai că nu e totul bine.
Speram să fie.
Ştii, în viitor.
Doar dacă recunoaştem că nu e bine acum.
Sweets spune că, în subconştient,
eu mă revolt împotriva faptului că fericirea mea ţine acum
de fericirea ta şi a lui Christine.
Sweets e bun la psihologie.
Dar noi suntem mai presus de psihologie.
Vom fi bine.
Nu vreau să fiu politicoasă cu asta.
O să mă asigur că nu se mai repetă.
Cum?
O să trag vânturi când te sărut.
Eram nervos.
V-am pierdut pe tine şi pe Christine pentru trei luni.
Nu voi putea recupera acel timp.
Am un mod de a repara asta.
Ai o maşină a timpului la subsol?
Nu... o putem duce pe Christine la carusel.
Deşi ştiu finalul.
- Eşti o femeie sălbatică. - Te iubesc.
Sunt dispusă să fac lucruri iraţionale ca să demonstrez asta.
Asta e iraţional?
- Nu îndrăzni. - Ce? Niciodată...
Traducerea şi adaptarea: Relic (c) Nifty Subtitles Team