- Nu eşti de la poliţie. - Da, nici pe departe.
- Voi aţi raportat asta? - Da, acum 30 de secunde.
- Tare. - De unde ştiai?
Eram pe stradă când am auzit apelul pe scannerul meu.
- Ce naiba faceţi voi aici? - Eram aici exersând 50-50,
şi l-am găsit pe tipul ăsta mort.
Vă puteţi întoarce la dat cu placa. Mă ocup eu de asta. Mersi.
De ce-l filmezi? Eşti un ciudat sau ceva?
Sunt jurnalist freelance. Îmi câştig existenţa din filmat locuri ale crimelor.
- Oamenii te plătesc pentru asta? - Cu cât?
Ceva de genul ăsta, depinde de posturile de ştiri, pot lua cam 300$ sau 400$.
Noi am găsit cadavrul. Noi ar trebui să fim plătiţi.
Cât plătesc pentru prim plan? Haide!
Îmi strici... Opreşte-te. Haide.
Te rog, doar ia...
Grozav! Acum poliţia e aici.
Da, am înţeles. Era Aubrey.
S-a găsit un cadavru în Columbia Heights.
Asta înseamnă că vei lipsi de la întâlnire?
Aubrey poate avea grijă de el.
Şi nici nu vreau să pierd sosul prostituatei.
Te rog să nu te mai adresezi sosului puttanesca ca "sosul prostituatei."
Iartă-mă dar "puttanesca" nu înseamnă "în stilul prostituatei" în italiană?
Ba da şi de fiecare dată când îl fac, regret că ţi-am spus asta.
Se pare că eu voi reprezenta clanul Hodgins singură în seara asta.
Hodgins a fost chemat la locul unei crime la Columbia Heights, presupun?
Da. Cred că asta înseamnă că va fi mai mult vin pentru noi.
O să trimitem acasă resturile într-o pungă pentru gândacofil.
Miroase bine. Ia te uită!
E cel mai dulce lucru pe care l-am văzut.
Christine chiar îl iubeşte pe frăţiorul ei.
Da, deocamdată. Mai vedem în 10-12 ani.
Ai avut noroc în a-l convinge pe Hodgins să mai faceţi un copil?
Nu. Cred că e destul de fericit cu modul în care stau lucrurile.
Şi cred că şi eu sunt.
Îmi făceam doar griji că Michael Vincent se va simţi singur.
Griji? L-am văzut pe puşti jucându-se în parc.
Are un anturaj mai mare ca Floyd Mayweather.
Chiar dacă s-ar simţi singur, studiile arată
că având suficient timp singur
e extrem de benefic pentru dezvoltarea imaginaţiei unui copil.
Bine. Atunci poate-şi va crea nişte fraţi imaginari pentru el.
Ştii unde e deschizătorul?
Nu, dar sosul prostituatei arde.
Scuză-mă. Acesta e cadavrul unui om.
Arată puţin respect, te rog. Uite ce,
putem împinge perimetrul înapoi cu 9 m?
Doamne.
Ce au colegii mei cu creier frumos pentru mine în seara asta?
Poate vrei să ai grijă la modul în care vorbeşti despre creierul lui Cam, Aubrey.
- N-ai vrea să audă bărbatul ei. - Fotojurnalistul?
Numele lui e Sebastian şi nu e bărbatul meu.
Nu asta spune zâmbetul de pe faţa ta.
Zâmbetul de pe faţa mea spune "vezi-ţi de treaba ta."
Dar faţa victimei?
- Ce spune faţa ei? - Nu multe.
Se pare că prădătorii au mâncat majoritatea, dar...
înălţimea auriculei şi lungimea lobului sugerează
că victima e un bărbat între 45-50 de ani.
Ai informaţiile astea de la o jumătate de ureche?
Cred c-ai putea să-mi spui îmblânzitorul urechii.
Iartă-mă că-ţi întrerup inteligentul mod de exprimare,
dar ceva nu e în regulă sub tricoul tipului ăstuia.
Parcă îşi suge abdomenul.
Asta nu pare natural.
O să sun laboratorul să pregătească platforma.
Conform grămezii de viermi,
tipul e mort de două zile.
Asta e o zonă cu trafic intens.
Oamenii vin şi pleacă de aici toată ziua.
Ceea ce înseamnă că nu se poate ca tipul ăsta nu fi fost observat două zile.
Cineva l-a lăsat aici. Voiau să găsim cadavrul.
Poate ei sunt acum.
E ciudat. E un cablu ataşat de...
Înapoi! Toată lumea înapoi! Acum!
BONES Sezonul 11 - Episodul 10
Condamnarea din explozie
Traducerea şi adaptarea: Relic @ Titrări.ro Team
- Cam, ce s-a întâmplat? - Nu ştiu.
M-am îndepărtat să dau un telefon,
iar Hodgins şi Aubrey erau... chiar acolo unde a explodat cadavrul.
- Dumnezeule. - Doctorii nu-mi spun nimic.
- N-am idee ce se întâmplă. - Calmează-te.
Vom primi răspunsuri când se pot da răspunsuri.
- Mai e cineva rănit? - Patru morţi până acum.
Toţi poliţişti, tuturor li s-a declarat decesul la locul crimei.
Nu, nu pot... nu pot face asta.
Trebuie să aflu ce se întâmplă.
O să găsesc doctorul. Dumnezeule.
Sunt bine. Doar mă dor toate,
dar nimic ce nu poate vindeca puţină aspirină.
Şi Aubrey?
I-am văzut ducându-l repede la chirurgie.
Nu arăta bine.
El m-a tras din cale.
Şi-a folosit trupul ca scut să mă protejeze.
Aubrey mi-a salvat viaţa.
Cred c-ar trebui... să mergem acasă. Tu ar trebui să te odihneşti.
În niciun caz, Angie, nu.
Nu cât ticălosul care a făcut asta e încă liber.
Hodgins are dreptate. Tipul ăsta a ucis poliţişti. Va plăti pentru ce-a făcut.
- Atunci hai să trecem la muncă. - Totul trece pe la mine.
Până se însănătoşeşte Aubrey, eu voi prelua investigaţia.
Pun să fie trimise cadavrele poliţiştilor ucişi în laborator pentru autopsie.
O să avem mult de lucru la asta.
Sigur vrei să preiei cazul, Booth?
- Despre ce vorbeşti? - Aubrey poate muri.
Nu vorbi aşa! Aubrey nu va muri.
E posibil, şi dacă e aşa, îmi fac griji că vei reacţiona ca atunci când a murit Sweets.
Când Sweets a murit, m-am învinovăţit.
Înţelegi?
Povara vinei e ceea ce m-a împins să pariez din nou.
De unde ştiu că nu vei găsi un mod de a te învinovăţi dacă Aubrey moare?
Fragmentele osoase zimţate poziţionate spre exterior sugerează
că explozia a originat din interiorul cutiei toracice a victimei.
Cu siguranţă ăsta nu e cel mai uşor loc de a plasa a bombă.
Plasarea bombei în pieptul acestui om n-a fost despre uşurinţă, ci eficacitate.
Ucigaşul voia să folosească coastele ca şrapnel.
Angela, toate acele fotografii sunt necesare?
Ce?
Craniul e în bucăţi până-l reasamblăm.
Orice încercare la o reconstrucţie facială n-are niciun sens.
Scuze. Eu doar... aveam mintea în altă parte.
Cum ar şi trebui. Aproape ţi-ai pierdut soţul în seara asta.
Dar n-am făcut-o... şi nu înţeleg.
De ce suntem mereu cei norocoşi?
Pentru că cineva trebuie să fie acolo să-i ajute pe cei care nu sunt.
- Dr. Vaziri. - Arastoo.
Am văzut la ştiri ce s-a întâmplat.
- Cam, te simţi bine? - Sunt bine.
Nu ştiam că eşti în oraş.
Nu eram, dar am venit cât de repede am putut.
Mulţumesc pentru grijă, dar după cum am spus, sunt bine.
- Poate sunt de ajutor. - Frumos din partea ta, dar suntem bine.
De fapt, m-am concentrat aşa mult pe rămăşiţe,
că am uitat să chem un stagiar.
Nu cred că Arastoo vrea să-ţi fie iar stagiar, dr. Brennan.
Nu ar fi. Ar fi consultantul meu.
Voi fi orice ai nevoie să fiu. Aş vrea să ajut.
Angela, îi dai acces te rog lui Arastoo pe platformă?
- E totul în regulă? - Da, doar...
pare că ceva licăreşte pe aspectul lateral
al femurului distal drept al victimei.
Dr. Vaziri are dreptate. Victima are un genunchi artificial.
Numărul de serie de pe el ar trebui să ne dea identitatea.
Nu pierzi timpul, nu?
Sună-mă imediat ce ştii ceva.
- Grozav. Mersi. - Vreo noutate despre starea lui Aubrey?
Au trecut trei ore. E încă în operaţie.
- Asta nu e bine, nu? - Nu e grozav.
Jur c-o să-l prind pe cel care a făcut asta.
Între Aubrey şi cei patru poliţişti ucişi, am o grămadă de făcut.
Grămada ta tocmai s-a mărit.
Laboratorul tocmai a identificat victima iniţială.
Numele lui e Thomas Gallo. DCPD.
Un poliţist a fost ucis, apoi cadavrul lui folosit să arunce în aer mai mulţi poliţişti.
- Ucigaşul avea o problemă cu poliţia. - Cunosc o analistă comportamentală
la BRIU specializată în acest gen de cazuri.
O aduc aici la prima oră dimineaţă.
Bine. Fă orice e nevoie să faci.
O să fac. Şi acum asta înseamnă să spun o rugăciune
pentru micul tău partener sfrijit.
Am terminat verificarea hainelor lui Gallo,
care erau acoperite în fibre de azbest.
Bucata de plămân analizată de mine nu conţinea.
Serios? Ceea ce înseamnă că Gallo era deja mort
până să fi fost expus la el.
Poate folosim azbestul să aflăm
de unde a luat cadavrul lui Gallo ca să plaseze bomba.
Din păcate, prezenţa azbestului nu e la fel de rară cum ar trebui.
Dar ştii ce? O să găsesc ceva care să ajute la restrângerea căutării.
Ştiu c-o vei face.
Îmi imaginez că asta e foarte greu pentru tine.
Dacă te referi la faptul că am cadavrele a patru ofiţeri de poliţie
în faţa mea, atunci da, e extrem de greu.
Da, şi dacă mă refeream şi la faptul că fostul tău prieten e în laborator?
Atunci nu vreau să vorbesc despre asta.
Înţeleg că asta înseamnă că Arastoo nu ştie despre Sebastian?
Ultima dată când l-am văzut sau am vorbit cu Arastoo a fost când şi-a dat demisia.
Asta era... acum luni de zile, dr. Hodgins.
Şi totuşi, cum a auzit ce s-a întâmplat, a lăsat totul să vină aici.
E evident că Arastoo încă ţine la tine.
Şi eu ţin la el, dar acum îmi pasă mai mult să prind ucigaşul de poliţişti.
Mai e altceva?
Da.
Bună! Îmi pare rău că am întârziat.
De fapt, ştii ce, am venit aici la timp,
dar treceam pe la pază şi mi-am dat seama că mi-am uitat legitimaţia acasă
aşa că a trebuit să mă întorc s-o iau şi s-o calc ca să mă întorc.
Nu am călcat-o, ştii...
- Am condus la limita legală. - Cine eşti?
Doamne. Tu eşti agentul Booth, nu? Nu, am greşit biroul?
Nu, nu, eşti în biroul corect. Da, sunt agent special Seeley Booth.
Dar sunt pe drum spre un interviu. Te pot ajuta cu ceva?
Sunt Karen Delfs.
- De la BRIU. - Analista comportamentală.
Da, ceea ce înseamnă că de obicei sunt destul de bună
să-mi dau seama când cineva e supărat legat de ceva.
Îmi pare rău că mi-am uitat legitimaţia,
dar motivul pentru care am făcut asta e deoarece mă concentrasem la studiul cazului.
Nu sunt supărat pe tine. Nici nu ştiu cine eşti.
Sunt supărat pentru că cineva a încercat să-mi arunce în aer prietenul.
Da, îmi pare atât de rău. Agent James Aubrey.
Da. Aubrey.
- Ai studiat cazul? - Da.
Îmi poţi da ceva care să mă ajute să găsesc ucigaşul?
Absolut. Cred că faptul că victima iniţială era un poliţist
vorbeşte despre un nivel de sofisticare din partea ucigaşului.
Pentru uciderea unui poliţist e nevoie de multă organizare şi planificare.
Ceea ce înseamnă că e foarte posibil să mai fi ucis înainte.
Mai cred şi că a fost un motiv pentru care ofiţerul Gallo a fost ţinta.
- Găsim motivul, poate găsim ucigaşul. - E uimitor.
Ai venit aici de două ori ca să-mi spui ceva ce ştiam deja.
- Se pare că asta am făcut. - Da.
- Dar mulţumesc. - Cu... plăcere.
Grozav. Mulţumesc c-ai venit, locotenent.
- Poţi lua loc? - Da, desigur.
Tu conduci departamentul de Crimă Organizată al DCPD, corect?
Da, aşa e. Gallo a fost unul din oamenii mei.
A fost cu echipa mea în ultimii zece ani.
Avem motive să credem că ofiţerul Gallo a fost ţinta intenţionată.
- Te gândeşti la nişte suspecţi? - La Serpiente.
Sunt o echipă din El Salvador care face trafic de arme.
Da, îmi sunt cunoscuţi. E o organizaţie destul de serioasă.
Da, şi nu am putut să-i prindem cu nimic substanţial.
Am încercat să dezmembrăm banda enervându-i cu delicte minore.
Viteză, traversat neregulamentar, chestii din astea.
Spui că Gallo a fost ţinta pentru că dădea amenzi pentru traversat neregulamentar?
Acum patru zile, Gallo l-a oprit pe şeful La Serpiente pentru un far spart.
A verificat maşina, a găsit un .44 neînregistrat.
- Era a treia infracţiune a lui. - Acum patru zile.
Asta era ziua dinainte ca Gallo să fie ucis.
Da, a fost o captură mare. A ajuns şi la ştirile locale.
Gallo a ieşit în acea seară ca să sărbătorească.
- Unde? - La un bar de poliţişti numit Morty's.
A fost văzut ultima dată plecând de acolo pe la 1:30 dimineaţa.
- Deja ai verificat asta. - Când Gallo a dispărut,
am început să am suspiciunile mele, dar fără un cadavru, n-am putut ajunge departe.
Fă-mi o favoare, data viitoare când ai suspiciuni, întreabă-mă.
Acum eu mă ocup de investigaţie.
Julian Molina.
Scrie aici că eşti mâna dreaptă a liderului La Serpiente.
Dacă asta-ţi spune bucata ta de hârtie, trebuie să fie adevărat.
Îmi spune şi că luna trecută
ai primit două amenzi pentru trafic şi o citaţie pentru aruncarea gunoiului.
Toată sâcâiala din partea DCPD trebuie să te fi enervat.
Probabil n-am fost atent cu ambalajele gumei mele de mestecat.
Nu pot da vina pe băieţii în albastru că-şi fac treaba.
Nici chiar când slujba lor înseamnă să-ţi închidă şeful pentru trafic de arme?
Despre asta e vorba?
Crezi c-am avut ceva de-a face cu tipul cu bomba?
"Tipul cu bomba" era poliţistul responsabil pentru arestarea şefului tău.
- Aşa că l-am aruncat în aer? - Apoi i-ai folosit cadavrul
să trimiţi un mesaj poliţiei ca să vă lase în pace.
Şeful meu e un tip foarte deştept.
Cu siguranţă nu e genul care ar lăsa o armă neînregistrată la el în maşină.
Dacă înţelegi ce spun.
Ceea ce vrei să spui patetic e că tu ai plasat arma.
Cine, eu? Nu.
Cu şeful tău ieşit din peisaj, eşti în poziţia de a prelua banda.
Dacă e adevărat, i-aş datora totul tipului cu bomba.
Chiar crezi c-aş ucide poliţistul responsabil pentru promovarea mea?
Cu siguranţă, loialitatea nu e o trăsătură a ta.
Uite-l.
Bun venit înapoi.
- Vă uitaţi la mine cum dorm? - Se pare că nu suntem singurii.
Conform registrului vizitatorilor, Jessica Warren a fost deja de două ori.
Femeile iubesc un erou.
Aş zâmbi, dar mă doare prea tare.
Mă simt de parcă am fost lovit de un camion ce cară mai multe camioane.
Doctorii au scos şapte bucăţi de şrapnel
din corpul ăla osos al tău.
Din fericire, niciunul nu a lovit vreo arteră sau organe vitale.
Dacă ţi-aş putea lua din durere cu mâna, aş face-o într-o clipă.
Îţi sunt dator serios.
Ce face restul lumii?
A fost o noapte grea, cher.
Neaţa, dr. Brennan.
Te vei bucura să afli că deja am curăţat,
separat şi rearticulat rămăşiţele, pe cât de mult posibil.
Excelent lucrat, dr. Vaziri.
Aproape am terminat cu reconstrucţia craniului.
Trebuie să recunosc că nu mă aşteptam să revii în laborator azi.
Ţi-am spus, voiam să ajut la prinderea ucigaşului.
Plănuiesc să fiu aici până se întâmplă asta.
Şi ai vorbit despre asta cu noii tăi angajatori?
De fapt, nu am un angajator.
Ai mers în sectorul privat?
N-am mers în niciun sector.
Lucrurile au fost grele pentru mine de când am părăsit Jeffersonian.
Îmi pare rău să aud asta. Ce ai descoperit
din reconstrucţia craniului victimei?
Urme de traumatism făcut de un proiectil pe parietal, lângă sutura lambdoidă.
Proiectilul a ieşit prin glabela.
Judecând după mărimea traumatismului, a fost creat de o armă de calibru mic.
Prezenţa reziduului spune că s-a tras cu arma de aproape.
Cauza morţii pare să se potrivească cu o asasinare făcută de o bandă.
Alte probe ce arată spre La Serpiente.
Urăsc să vă stric dispoziţia, dar tocmai am terminat de analizat
şrapnelul scos de Cam din ofiţerii decedaţi.
Ai putut stabili tipul de dispozitiv folosit în atac?
Bomba a fost făcută din oţel şi încărcată cu pudră neagră şi chibrituri.
- Un dispozitiv improvizat? - Exact. E amatoricesc.
Nu e deloc ca tipul de bombă
pe care o operaţiune sofisticată ca La Serpiente l-ar folosi.
Din păcate nu, nu e.
DCPD foloseşte un sistem cunoscut ca ShotSpotter.
Punctele roşii arată locaţia focurilor de armă
auzite acum trei nopţi.
Ultima dată, victima a fost văzută părăsind barul Morty la 1:30,
aşa că putem scoate toate focurile de armă dinainte de asta.
La fel şi locul în care au fost făcute arestările.
- Asta ne lasă două. - Să sperăm că nu,
după ce trec focurile de armă prin software-ul de sunet.
Acum trasăm decibelii ca funcţie a frecvenţei.
- Ce căutăm mai exact? - Frecvenţele
la care s-au tras cele două focuri de armă.
Armele de calibru mic tind să aibă decibeli mai mari,
dar nu aşa mult în frecvenţele joase.
Faptul că primul foc
avea decibeli mai mari în frecvenţele joase
înseamnă că venea de la o armă de calibru mare?
Cum victima noastră a fost împuşcată cu o armă de calibru mic...
Înseamnă că am găsit unde a fost ucisă victima.
ShotSpotter e precis cu până la 3 m,
crima trebuia să fi avut loc undeva pe aici.
O alee întunecată, avea unde să se ascundă. Urăsc s-o spun,
dar e locul perfect să surprinzi un poliţist beat în drum spre casă de la bar.
Booth contactează firmele din apropiere.
Să sperăm că cineva-şi va aminti c-a văzut ceva.
Uite.
E sânge stropit pe zidul ăsta.
Ştim că victima a fost împuşcată
de aproape, aşa că sper că poate vom găsi...
Cartuşe goale.
De la un pistol de calibru mic, ca cel folosit la uciderea lui Gallo.
Când mă întorc în laborator, o să văd dacă pot...
- Eşti bine? - Da.
Aminteşte-mi doar să nu mai stau în apropierea cadavrelor care explodează.
Booth spune că un picolo
de la un restaurant din apropiere îşi aminteşte c-a văzut
un Mustang portocaliu deschis în jurul orei împuşcăturilor.
Stai puţin. Era un Mustang portocaliu deschis la locul crimei ieri.
Da, cred că nu e o coincidenţă.
Seth, am vorbit cu prietenii mei de la DCPD.
Se pare că ţi-ai făcut mulţi duşmani în departament.
Mai puţine felicitări de trimis de Crăciun.
- De ce urăşti aşa rău poliţiştii? - Nu, omule.
Nu muşc. Am fost la locuri ale crimelor ca să ştiu cum lucraţi.
Ai fost în apropierea multor locuri ale crimelor pentru că tu le-ai făcut?
Glumeşti?
Sunt la aşa multe locuri ale crimelor pentru că sunt bun la ceea ce fac.
Ştiu în ce cartiere să mă plimb.
Te putem plasa pe aleea în care Gallo...
- Scuze. Continuă. - ...a fost ucis
- Continuă. - ...acum trei nopţi.
Am interceptat un apel despre posibile împuşcături, dar când am ajuns pe alee
nu era nimic acolo, aşa că am plecat. Jur.
Vom vedea.
- Uită-te la astea. - E opera mea?
Nu v-am dat deloc camera, cum aţi pus mâna pe imagini?
Nu le-am luat de la tine.
Le-am luat de la agenţiile de ştiri cărora le vinzi.
Şi de aceea am întârziat. Îmi pare rău.
Sunt înfiorătoare, nu?
Dl Dirklin pare să fie foarte confortabil în preajma morţii şi sângelui.
De fapt, munca lui pare să fie complet lipsită de orice emoţie.
Să fii un ziarist independent de succes, ai nevoie
să te poţi detaşa de slujbă. Doar asta fac.
De asemenea, să comiţi o serie de crime atroce doar ca mijloc
de a face bani, ai avea nevoie de un anumit nivel de detaşare.
Înregistrările tale cu explozia bombei se difuzează în toată ţara.
Şi de fiecare dată când se difuzează, eşti plătit. Nu?
El trebuie să fie cel care profită de pe urma acestor crime.
Asta nu arată bine pentru tine.
Ciudat! Pare unul din acele filme horror.
Da, doar că asta e viaţa reală. Filmarea asta
a făcut-o Dirklin pe alee în noaptea în care Gallo a fost ucis.
- Ce se întâmplă? - Te poţi opri o clipă din ceea ce faci?
- Da. - Am venit să-ţi spun că...
- Sunt pregătit. - Pregătit? Pentru ce?
Să mai avem un copil. Sau doi.
Sau... şapte.
Cât de mulţi micuţi cârlionţaţi vrei.
Dar credeam... Credeam c-ai spus
că eşti mulţumit cu ceea ce avem.
Ştiu c-am spus asta. Ştiu, Angie, dar după ce s-a întâmplat ieri,
mi-am dat seama că mai sunt aşa multe lucruri în viaţă
pe care vreau să le trăiesc cu tine. Şi eu...
Nu vreau să mor. Vreau să continui să cresc.
Singurul mod prin care pot face asta e să ies din zona mea de confort.
Da... hai să continuăm să creştem.
Da? Bun.
Dar hai să prindem ucigaşul mai întâi.
Stai, credeam că Booth a spus că videograful de la locul crimei era suspect.
Era, dar apoi m-am uitat prin înregistrări şi nu e nimic acolo.
Da, dar putea să fi filmat asta cât aştepta ca victima
să părăsească barul şi să ajungă pe alee.
E ceva acolo.
- În spatele tomberonului. - Un şobolan?
Lasă-mă o secundă.
Nu, e un om care stă deasupra unui cadavru.
Dirklin a prins ucigaşul pe cameră şi nici n-a ştiut asta.
Ceea ce, din păcate, înseamnă că nu e Dirklin.
Ucigaşul nostru e încă liber.
La completarea zonei toracice,
am descoperit un traumatism dat de un obiect ascuţit pe stern,
cât şi pe coastele laterale stângi şi drepte, de la III la VI.
Lipsa petelor hemoragice sugerează că sunt traumatisme postmortem.
Traumatismele nu se potrivesc cu cele provocate în timpul exploziei.
Ucigaşul probabil a rupt oasele ca să plaseze bomba în cutia toracică.
Dacă putem stabili instrumentul folosit
la crearea acestor traumatisme, ne-ar putea apropia de ucigaş.
Striaţiile par să aibă traiectorii diferite.
Un set are o direcţie superioară, celălalt inferioară.
Ceea ce e sugestiv pentru un fel de instrument extrem de puternic de tuns.
Pune-l pe dr. Hodgins să ia probe de particule din traumatisme.
Am putut recupera o amprentă de pe cartuşul găsit pe alee.
- Am găsit ceva după amprentă? - Am găsit ceva în AFIS.
- Îi aparţine cuiva pe nume Scott Larette. - Îl anunţ pe Booth.
Dr. Brennan a spus că ai greutăţi în a găsi o slujbă.
O să găsesc ceva.
- Cum stau lucrurile cu tine? - Bine.
Totul e bine. Doar... lucrez.
Sigur.
Îmi pare rău. Asta e ciudat.
Da, foarte.
O să... plec.
Da, trebuie să mă întorc la oase...
Analist comportamental?
Eşti o Clarice Starling reală?
Nu m-am gândit niciodată aşa la asta.
- Asta e complet adevărat. - Destul cu discuţiile fericite.
E timpul să ne apucăm de treabă.
- Unde e Booth? - Pe drum să-l ia pe Larette.
Între timp, vom studia.
Uite tot ce avem despre tip.
Amprentele lui Larette sunt deja în sistem pentru că a depus candidatura
la DCPD. De multiple ori.
- Tipul ăsta voia să fie poliţist? - Asta nu se va întâmpla niciodată.
Conform dosarului său, a picat examenul psihologic din cauza acceselor de furie.
Morocănosul mic a trebuit să se mulţumească cu o slujbă part-time ca paznic.
Respingerea constantă făcută de poliţie
putea cu siguranţă să alimenteze tendinţa furioasă a lui Larette.
Ăsta trebuie să fi fost modul său de a se răzbuna pe poliţie pentru că l-au respins.
N-am avut noroc la apartamentul lui Larette.
Booth spune că pare să nu fi fost acasă toată săptămâna.
Trebuie să-l găsim pe tipul ăsta înainte să lovească din nou.
Am rezultatele probelor luate de pe traumatismelor la coaste.
- Ai găsit ceva ce am putea folosi? - Erau urme de latex în traumatisme.
Ucigaşul probabil a purtat mănuşi de latex ca să facă treaba.
Nu, dacă ăsta ar fi cazul, aş fi găsit antidegradant în el.
Te dai puţin? Ăsta era latex preprocesat.
Singurul loc în care poţi găsi latex preprocesat e într-un centru de procesare.
Sunt cel puţin şase locuri în oraş.
Da, dar doar unul din ele a fost închis recent
şi folosea azbest la izolare.
Cum am găsit azbest pe hainele victimei...
Înseamnă că ăsta trebuie să fie locul în care ucigaşul
a adus cadavrul lui Gallo ca să plaseze bomba.
Agent Booth.
- Ce avem? - Am găsit un cadavru aici.
Poartă un toc. Cred că e un alt poliţist.
Toată lumea înapoi până aducem geniştii aici.
Mişcă!
Victima pare să fi suferit o singură plagă prin împuşcare în osul frontal.
Împuşcat în cap. Exact ca prima noastră victimă.
Care avea de asemenea o bombă în piept. Spune-mi că cineva a verificat...
Nu, te asigur că rămăşiţele astea nu au deloc explozibil.
Calmează-te. Eu sunt.
Poate îl pui pe vibraţii data viitoare.
Scuze.
Da, sunt bine. Eu...
Ştiu. Îmi pare rău. Am fost în laborator târziu seara trecută şi...
Pare nefiresc să răspundă Cam la un telefon personal în mijlocul unui asemenea caz.
- Probabil e doar Sebastian. - Cine e Sebastian?
Hodgins, cine e Sebastian?
Nimeni.
E doar un tip care există în realitate.
- El şi Cam sunt împreună? - Ce?
De ce ai... Cum aş...
De ce crezi... Da.
Nu mi-aş face griji pentru asta, omule.
Serios, tipul nu prea stă pe aici aşa mult.
E un fotojurnalist care e mereu într-o ţară dezbinată de război.
Ceea ce e de fapt foarte impresionant. Dar nu... aşa impresionant ca tine.
Eşti complet impresionant, chiar şi fără slujbă.
O să încetez să vorbesc acum.
Nu, e grozav. Pentru Cam.
Merită să fie fericită.
Judecând după poziţia înclinată posterior a osului frontal
şi a unghiurilor orbitare, victima era un bărbat caucazian.
- Cum arată ora morţii? - După larvele
de Sarcophaga haemorrhoidalis, victima e moartă de cinci zile.
Însemnând că victima a fost ucisă înainte de Gallo.
Se pare că Booth l-a găsit în sfârşit pe Scott Larette.
- E super. - Nu e aşa super.
După reconstrucţia mea facială, e cel care zace pe masă.
Stai, dacă Larette nu era poliţist,
atunci de ce a fost găsit purtând toc de armă?
Proprietarul fabricii avea probleme cu furtul de metale aşa că l-a angajat ca paznic.
Ce fel de paznic poartă armă?
Cineva care vrea să devină poliţist.
- Ideea e că nu au găsit arma în toc. - Probabil a luat-o ucigaşul.
Ceea ce ar explica de ce am găsit
amprentele lui Larette pe cartuşul glonţului care l-a ucis pe Gallo.
Puteam jura că am pus telefonul în geantă înainte să plecăm de la birou.
Karen, îţi dai seama că tocmai ne dăm seama de ceva acum?
Ştiu, şi vreau să ajut. Construiam
un profil psihologic al ucigaşului şi-mi ţineam
notiţele pe telefon. Eu...
Iartă-mă. O secundă.
Aia e o capcană de şoareci?
De ce ai o capcană de şoareci în geantă?
N-am idee. O să...
- Nu e ciudat. - Gata. Scuze.
Faptul că Gallo a fost la televizor cu puţin timp înainte de a muri
sugerează că ucigaşul caută notorietate.
Ucigaşul voia să fie cunoscut c-a ucis un poliţist erou.
Gallo a ajuns un simbol pentru munca bună de poliţie,
iar ucigaşul nostru voia să distrugă acel simbol.
Stai, Larette nu era poliţist. Ce rol are în toate astea?
Poate că nu avea o insignă, dar se plimba cu o armă şi un toc.
Ambele sunt semne evidente de autoritate.
Spui că ucigaşul nostru nu are o problemă neapărat cu poliţia...
Spun că problema sa e cu autoritatea în general.
Ceea ce înseamnă că n-avem nicio idee pe cine urmăreşte acum.
Dr. Brennan, pare să fie aşchiere
pe marginile externe ale orificiului de intrare.
Traumatismul ăsta e comun la sinucideri,
unde arma e presată de craniu.
Aşchierea e rezultatul reculului.
Ca şi Gallo, Larette a fost împuşcat de aproape cu o armă de calibru mic.
Probabil a sa.
Dr. Vaziri, am ajuns la concluzia
că aş vrea să te ajut în efortul tău de a găsi o slujbă.
E în regulă. Deja ai făcut destule pentru mine.
Sunt foarte respectată în domeniul meu.
- Influenţa mea nu cunoaşte limite. - Ştiu.
Dar cred că e timpul să părăsesc cuibul şi să învăţ să zbor singur.
Dacă te răzgândeşti vreodată, sunt aici pentru tine.
Par să fie microfracturi pe ulna stângă.
Localizarea fracturii sugerează o leziune defensivă.
Însemnând că n-a fost o asasinare bine plănuită, cum e cu Gallo.
Ucigaşul s-a luptat cu Larette înainte să-l ucidă.
Cu cât s-au luptat mai mult, cu atât există mai multe şanse
ca ucigaşul să fi lăsat în urmă ceva ce ne poate duce la el.
Booth, ţi-am primit mesajul.
- De ce voiai să ne vedem? - N-am găsit nimic aici, Bones.
Nu ştim cine e ucigaşul, nu ştiu care va fi următoarea sa mişcare...
De asta ar trebui să fiu în laborator să muncesc.
Dacă ne-am da seama cine e următoarea ţintă,
poate întindem o capcană şi prindem ucigaşul înainte să lovească din nou.
Dar tocmai ai spus că nu ştii pe cine urmăreşte ucigaşul.
Ştiu, dacă sunt eu.
Ce... Vrei să fii tu ţinta?
Ucigaşul are o problemă cu figurile autoritare.
Dacă m-aş afişa la ştiri ca o figură autoritară în cazul ăsta...
După toate prin câte ai trecut cu Jared?
- Tocmai te-am recăpătat. - Ştiu.
- Caroline, te rog, ne laşi un minut? - Sigur, dar altă dată.
- Trebuie să vedeţi asta. - ...dacă au impresia că nişte bucăţi
de şrapnel mă vor opri, vor avea o surpriză.
- Ce face Aubrey ieşit din spital? - După câte se pare,
ceva extrem de stupid.
- La naiba, Aubrey. - Lasă-mă să fiu clar.
Eu sunt autoritatea şi voi prinde responsabilul acestor fapte oribile.
Poţi conta pe asta.
Băiatul ăla tocmai şi-a desenat o ţintă mare
chiar în centrul pieptului lui ţanţoş.
Agentul Aubrey mai trage de timp, dar dacă e rănit din nou, e vina noastră.
Nu e vina noastră. E vina lui.
Acţiunile agentului Aubrey au fost nechibzuite şi imature.
Cel puţin acum ştim pe cine va urmări ucigaşul.
Nu ştim nimic sigur şi până nu găsim ceva în rămăşiţe, aşa va rămâne.
Ai dreptate. Înapoi la muncă să găsim ucigaşul.
Aşa vom fi la jumătatea drumului. Tocmai am terminat analiza ţesutului
şi am găsit rupturi postmortem
la muşchiul coapselor lui Larette cât şi de la umeri.
Sugerând că doi oameni au cărat cadavrul în centrul de procesare.
- Doi ucigaşi. - Două ace în carul cu fân e mai bine ca unul.
Pare să fie o fractură prin compresiune la occipitalul victimei.
Traumatismul răspândit arată că rana a fost cauzată de o suprafaţă plată, lată.
Prezenţa liniilor de fractură radiale
sugerează că a fost lovit cu un obiect în craniu.
- Îl pun pe Hodgins să ia probe. - Să sperăm că găseşte ceva.
De dragul lui Aubrey.
Nu ştiu la ce te gândeai, Aubrey,
dar nu ieşim pe postul naţional şi tachinăm ucigaşi.
Nu aşa facem lucrurile aici.
Eşti supărat că ţi-am luat-o înainte.
- Te cunosc. Te gândeai la acelaşi lucru. - Te-a prins aici, cher.
Cum naiba ai ieşit din spital?
- E posibil să mă fi furişat. - Furişat.
Oricum nu trebuia să fiu acolo. Sunt bine.
Tocmai te-ai pus în vizorul a doi ucigaşi nebuni.
Nu eşti deloc bine.
Poartă chestia aia. Până-i găsim pe ucigaşi, pentru că acum eşti o ţintă.
E Hodgins. Au spus c-au găsit parafină în spatele craniului victimei.
Ce, ucigaşul l-a lovit în cap cu o lumânare gigant?
Ceară. Stai puţin, asta e.
Aşa s-ar explica ceara găsită de ei
pe grilajul din afara firmei abandonate.
Dar n-a zis Brennan că l-au lovit cu avânt în cap?
Parker dădea cu ceară la curba din faţa casei
ca să se dea mai uşor cu skateboardul.
Brennan a descris arma ca având o suprafaţă plană, lată.
Victima a fost lovită în cap cu un skateboard.
Copiii care au raportat cadavrul lui Gallo. L-au descoperit când se dădeau cu placa.
Descoperindu-l, şi-au dat scuza perfectă ca să fie la locul crimei.
Voiau să fie martorii faptei lor.
FBI. Îl căutăm pe fiul tău, Alex. E aici?
Alex e în dormitorul tău. Despre ce e vorba?
Ieşi afară, te rog.
- Ce? - Ieşi din casă.
Ai grijă, cher, sau îţi va sări o cusătură.
- Va merita. - Uite-o.
Cum a fost cu mici diavoli?
Liderul celor doi e un copil extrem de inteligent
cu tendinţe psihopate.
O combinaţie destul de mortală.
Cred că el era cel care practic
avea spumă la gură când i-am prins?
Tatăl puştiului a fost poliţist. A murit cu ani în urmă.
Se pare că slujba şi-a cerut birul, iar el în schimb mergea acasă
şi-şi direcţiona furia spre soţia şi copilul său.
Când figura cu autoritate din viaţa ta începe să te trateze ca pe un sac de box,
în final vei riposta.
Când el şi amicul lui s-au certat cu paznicul pentru că erau pe o proprietate privată...
A ripostat.
Apoi, nemernicul îşi manipulează
amicul naiv ca să înceapă un război cu autoritatea.
Nu e nevoie să le spui Nemernicul şi Naivul, numele lor sunt...
N-am nevoie de numele lor. Lumea n-are nevoie să le ştie numele.
Nebunii ăştia voiau notorietate şi o să mă asigur că n-o vor avea.
Sunt de acord.
Dumnezeule.
Tocmai mi-am dat seama că eram aşa concentrată pe cazul ăsta
încât am uitat să mănânc azi. Pot să...
- O muşcătură. - Dumnezeule.
- Din cealaltă parte. - Vorbeşti serios?
Ce faci?
Calmează-te, durule. Îţi voi cumpăra altul.
Sigur? Pentru că te poţi concentra aşa tare să-l mănânci, c-ai uita.
Ai pus castraveţi muraţi aici?
Vreau ce mănâncă şi ea.
Cred că asta e tot.
Trebuie să-mi cer iertare.
- Te-am minţit. - M-ai minţit?
- Că nu am o slujbă. - Nu înţeleg.
Oficial, nu am una, dar...
e o instituţie în Berlin care mă curtează agresiv.
- Aş avea şi propriul laborator. - E incredibil!
Felicitări!
Nu m-am hotărât dacă voi accepta slujba.
De ce nu? Pare o ocazie uimitoare.
E tot ce ţi-ai dorit. De ce nu ai accepta?
Pentru că e în Berlin.
Şi tu nu eşti.
Nu... Te rog, nu face asta.
Te iubesc.
Acum îmi dau seama că n-ar fi trebuit să plec niciodată.
Nu sunt pregătit să renunţ la tine încă.
Eşti mai importantă pentru mine decât orice slujbă.
Aş merge şi aş face sandvişuri cu brânză
pe minimul pe economie dacă ar însemna că vin acasă la tine în fiecare seară.
- Sunt cu cineva acum. - Ştiu.
- Dar e serios? - Nu ştiu.
Dacă nu ştii, atunci nu e serios.
Te rog.
Vreau să mă întorc în viaţa ta.
Ce spui?
- Asta sună... - Ajutor!
- Angela! - Dumnezeule.
Angela, ce s-a întâmplat?
Nu ştiu.
Tocmai ieşeam şi el... a căzut.
Nu-l mişca. O să chem o ambulanţă.
Va fi bine. Probabil e extenuat.
Booth are dreptate.
Probabil îi vor da lui Hodgins nişte lichide şi-l vor trimite acasă.
Dră Montenegro. Se pare că soţul dvs
a suferit un traumatism localizat în timpul exploziei.
Ca rezultat, e o inflamaţie semnificativă.
Astea sunt rezultatele IRM-ului lui?
Nu sunt sigură că înţeleg. Hodgins a fost aici.
A plecat de aici. Era bine.
Se pare că plexul venos care înconjoară măduva spinării este lezat.
Inflamarea măduvei tinde să ajungă la un maxim după 24-48 ore de la traumatism.
- Ce spui mai exact? - Dr. Hodgins a luat
aspirină, care i-a subţiat sângele.
Asta a rezultat într-un hematom epidural care-i apasă pe coloană.
Dar e în regulă, nu? Va supravieţui, nu?
Normal că va supravieţui. Va fi bine, nu?
Cineva să-mi spună ce se întâmplă.
Vă rog!
Hodgins e paralizat, Angela.
Traducerea şi adaptarea: Relic @ Titrări.ro Team