Opreşte imaginea.
Schimbă unghiul.
Nu-i bine.
El?
Bun.
Înapoi.
Ea?
Înainte.
Da. El.
Avansează.
Bun.
-== [ www.OpenSubtitles.org ] ==-
Am văzut destul.
Te holbezi.
Nu te holba.
Doar că n-am mai văzut niciodată procesul.
Dacă-mi dai voie să te întreb,
cum este?
Să comunici cu Indra?
Ce auzi?
Trebuie să vorbesc cu acest Epsilon.
Să vorbeşti cu un Epsilon?
Nu cu "un" Epsilon.
Cu acest Epsilon.
Desigur.
Pare să fie un CJack.
Nimic nu-ţi scapă.
Mulţumesc.
Ţi-am zis.
Fii atentă.
Cred că-ţi face plăcere mai mult decât ar trebui.
Îmi place să vin aici.
Toate feţele astea drăgălaşe
descoperind sistemul împreună.
Învăţând cum să se adapteze.
Cu toţii la locurile lor.
Cu toţii fericiţi.
O spui de parcă ar fi un lucru rău.
Nu lua nimic pe de-a gata.
Aceşti copii nu vor cunoaşte niciodată violenţa, prejudecăţile...
Aşteaptă.
Ţi-am zis.
- Lenina Crowne. - Rahat.
Am întârziat.
Tu m-ai făcut să întârzii.
Ştii, nu trebuie să pleci.
De ce?
Toată lumea vorbeşte despre cât de palpitant este.
Justin spune că te poţi apropia de ei.
Da, e fascinant şi sălbatic,
dar nu asta este ideea.
Ideea este că vrei ca prima ta
amintire să fie una memorabilă.
Faci dragoste în Excelsion
cu oricine, cu toată lumea.
Vizitezi expoziţiile.
Totul e autentic, real.
Nu-mi amintesc să te fi văzut vreodată mergând acolo
Fii sigură că atunci când voi merge,
o să fie cu un Alpha adevărat, nu cu Bernard Marx.
El e un Alpha Plus.
Toată lumea spune că cineva a umblat la embrionul lui.
Nu e un Plus.
- Probabil nici măcar un Alpha. - Cine e "toată lumea"?
Încerc să-ţi dau un sfat prietenesc.
Ce drăguţ din partea ta.
O să-ţi povestesc totul
când mă întorc.
Îmi pare rău.
Am întârziat?
Da, ai întârziat, dar nu contează...
Arăţi...
Mulţumesc. Şi tu.
Lasă-mă să te scap de astea.
Sigur.
Ar trebui să fie distractiv.
Ştii, îmi place Centrul de Reabilitare
la ora asta din zi, ţie nu?
Toate culorile sunt atât de...
Din cauza procesului de cremare.
Culoare roşie, cred că e fosforul.
Sau ar putea fi aerosolii scăldaţi în lumina soarelui.
Asta se întâmplă când sunt de aceeaşi mărime
ca lungimea de undă a radiaţiei.
Fumul e mai dens acolo. Vezi?
Lungimile de undă mai scurte nu pot trece.
Culoarea albastră sau verde.
Vezi doar rămăşiţele.
Lumina care-a mai rămas.
Lungimile de undă mai lungi.
Care sunt roşii.
Eşti pentru prima dată aici?
N-ai de ce să-ţi faci griji.
Durata zborului: 11 minute, 37 de secunde.
Haideţi, fetelor.
Imaginaţi-vă dacă vedem o mamă,
sau un tată, sau un... Un bunic?
Scuză-mă.
Beta.
Ai văzut asta?
Astea sunt locurile noastre.
Fiecare Alpha merge
în Ţinuturile Sălbatice la acea vârstă.
De ce?
Să înveţe care este miza.
Când le ceri oamenilor să le pese de o societate sănătoasă,
îi poţi impresiona foarte puternic
arătându-le mai întâi una moartă.
Stai, stai, ce e asta?
Pregătiţi-vă pentru lansare
în patru, trei, doi, unu.
Bernard.
Suntem în afara razei de acţiune. Fără reţele.
Nimic nu ajunge aici. Nici măcar Indra.
O să vrei să simţi asta.
Opreşte-te.
Stai jos. Opreşte-te.
Tinerii ăştia mă cam pun pe gânduri.
Extraordinar.
E incredibil.
Bernard, trebuie să încerci asta.
Poate la întoarcere.
Lenina, trebuie să cobori chiar acum.
Zbor!
Văd asta, dar ne apropiem de apogeu,
şi ar trebui să...
Lenina, nu.
Scuze.
Lenina.
Hei.
Aţi împrumutat vreodată bani sau alte bunuri
prietenilor sau familiei,
şi ei nu s-au grăbit deloc
să vi-i returneze?
Nu veţi mai avea această problemă,
datorită unui nou dispozitiv numit "Mersi, Amice".
Iată cum funcţionează:
daţi prietenilor voştri nişte bani,
apăsaţi pe brăţara "Mersi, Amice",
şi fixaţi un cronometru.
Şi uitaţi de el.
Când prietenul vostru vă returnează banii,
introduceţi codul,
şi sunteţi chit.
Mersi, amice.
Dar să zicem că amicul vostru crede că e puţin cam şmecher.
Atunci, "Mersi, Amice" vă rezolvă.
Mersi, amice.
Tipul căruia i-ai împrumutat grebla?
Mersi, amice.
I-ai dat mamei 20 pentru alimente?
Mă uitam la aia.
Ai stat târziu aseară.
Ai fost cu fata aia.
Nu facem asta acum.
Am multe pe cap.
O să-ţi facă un copil.
O să ajungi să lucrezi pentru taică-su' ăla gras
în ferma lui de viermi.
Şi ce-o să se întâmple cu mine?
Unde-o să mă duc?
Vrei să mergi?
Să mergem. Camionul e încărcat,
Urcăm chiar acum, conducem câteva ore.
- Am putea ajunge în... - Unde? În deşert?
Blocaţi undeva?
Sunt... anumite locuri.
Ce locuri? Cine zice asta?
O să murim aici!
Atunci...
Măcar să beau ceva.
Nu se mai întoarce.
Nu există.
Taci din gură.
John.
Tot ce ţi-ai imaginat?
Cum mi-aş fi putut imagina asta?
Mergem?
Lenina.
E un cerb.
Grotesc.
Ca şi cum n-ar fi fost destul de greu
să-ţi câştigi existenţa în locul ăsta,
trebuie să-ţi faci griji să nu fii atacat şi mâncat
de una din chestiile alea.
Stai liniştită. O să te protejez eu.
Din fericire, au dispărut,
aşa că ai scăpat.
Sălbaticii s-au asigurat de asta.
E puţin cam...
E puţin cam trist, nu-i aşa?
Trebuiau să facă ceva, nu?
Spunea că s-au luptat cu tot ce-au avut.
Cu armele, cu maşinile lor,
pe ce-au putut pune mâna.
În realitate sunt nişte oameni foarte rezistenţi.
Da, sigur, dar...
Specii întregi.
Bernard Marx? Ea este?
Da. Lenina Crowne.
Ce drăguţ. Bun venit în Ţinuturile Sălbatice.
Am astea pentru voi.
Mulţumesc.
Se pune acolo.
Lasă-mă pe mine.
Cred că nu sunteţi programaţi
să mergeţi în parcă până mâine, nu?
Da.
Da, ne-am gândit să ne luăm puţin timp,
să verificăm hotelul, să ne acomodăm.
Într-adevăr, dle. Într-adevăr.
Remarcabil.
Au sosit deja un număr de oaspeţi
la piscina conjugală, dacă doriţi să...
Mulţumesc.
Ghidul dv.
Atât de demodat.
Da.
Există două tururi zilnice,
dimineaţa şi... Acesta e turul de după-amiază,
care începe în circa o oră.
Există patru case de vizitat în parc:
Casa Dorinţei, Casa Deşertăciunii,
Casa Consecinţelor, şi Casa Monogamiei.
Dacă staţi vreo câteva zile,
chiar insist să le vizitaţi pe toate,
dar dacă sunteţi în criză de timp,
vă recomand Casa Dorinţei şi a Consecinţelor.
Nu şi celelalte?
Fiecare Casă oferă
o privire autentică şi fascinantă asupra vieţii Sălbaticilor,
dar îi sfătuiesc pe oaspeţii noştri mai sensibili
să evite Casa Monogamiei.
E foarte ispititoare, desigur,
dar şi provocatoare.
Mulţumesc.
Ascultă aici:
"Printre tradiţiile Sălbaticilor practicate încă şi astăzi
se află păstrarea pentru căsătorie."
- Pentru, sau din? - Ascultă.
"Bărbaţii şi femeile care practică monogamia
se abţin voluntar de la plăcerile sexuale."
- Unul faţă de altul? - Faţă de toată lumea.
Chiar şi faţă de ei.
Aşa ceva e crud. De ce-ar face asta?
De ce?
Nu spune de ce.
Presupun că nimeni nu ştie motivul.
Asta-i face atât de primitivi şi misterioşi.
Am ajuns.
417.
De ce nu se deschide?
Stai aşa.
Bernard.
E atât de autentic.
Te lasă să atingi pielea unui specimen antic.
Pielea e transparentă.
Văd că nu te interesează.
Nu e bine.
Ce vrei să spui? E perfect.
Asta da privelişte.
Şi miros.
Suntem de partea greşită.
Am cerut în mod specific...
- De ce niciodată nu... - Ce s-a întâmplat?
Nimic. Nu-i nimic. Uită de asta.
Nu pare să...
Nu-i nimic. Du-te şi citeşte-ţi cartea.
Mi-am...
Mi-am imaginat totul altfel în mintea mea,
şi acum...
În excursia mea Alpha, îmi amintesc
că era o cameră mare la ultimul etaj
cu vedere spre asfinţit.
Pentru toţi.
Şi un jacuzzi pe balcon.
Şi...
Nu ştiu. Eram tânăr, şi...
Bernard?
Dar era ceva special la acea privelişte.
Sau cu acea noapte, sau...
Poate că din cauză că eram plecat pentru prima dată din Noua Londra,
dar...
Ne-a făcut să uităm cine suntem.
Am fost fericit.
Am fost...
Am fost diferit.
Ei erau diferiţi.
În ce sens?
Erau generoşi.
Ştiai că înainte de monogamie,
femeile luau mireasa
şi se uitau la bărbaţi goi, unsuroşi?
E excitată, dar...
nu atinge.
Nu poate.
Trebuie să încetezi cu cartea aia.
Şi apoi, în noaptea nunţii,
după toată acea excitaţie,
după atâta aşteptare,
femeia...
îi oferea virginitatea bărbatului.
Da?
Da.
Ce e aia virginitate?
N-am idee.
Ce este?
Îmi cer scuze. Unde rămăsesem?
Nu, spune-mi.
Te rog.
E doar o idee ridicolă.
Ridicolă?
Poate nu ridicolă. Poate doar...
obraznică.
Adică rea.
Continuă.
Dacă noi doi nu suntem ca restul, Bernard?
Nu aici, în locul ăsta.
Dacă...
Dacă am putea fi diferiţi aici?
M-am gândit, ce s-ar întâmpla dacă...
Dacă... Dacă...
Dacă ne-am salva pe noi înşine.
Ar putea fi...
Ar putea fi... Ar putea fi...
Ar putea fi noaptea nunţii noastre.
Suntem Sălbatici.
Veţi răspunde la următoarea întrebare
făcând un pas în faţă.
Care dintre voi l-a atins pe Epsilonul decedat,
cunoscut sub numele de CJack57?
Vă veţi face cunoscuţi.
Nu înţeleg.
Epsilonii sunt incapabili să mintă.
Un virus intră într-o celulă.
Aşa începe totul.
Odată înăuntru, corupe,
schimbându-şi natura, modificându-şi scopul.
Virusul se extinde,
din celulă în celulă, nedetectat,
forţând corpul să se lupte cu el însuşi,
până când...
Îmi cer scuze, un ce?
Un virus.
E un cuvânt vechi.
De dinainte.
Înţeleg.
Ce înseamnă?
Înseamnă că e posibil ca Epsilonul nostru
să nu mai fie un Epsilon.
La o parte.
Faceţi loc pentru Controlorul Mondial Mond.
Spune-le că pot pleca.
În regulă.
Întoarceţi-vă la lucru.
Tu nu.
Cum ne cheamă?
CJack60.
L-am atins pe muncitorul mort.
Îl cunoşteam pe muncitor?
Da.
Îl cunoşteam.
Tu eşti puţin diferit, nu-i aşa?
E în regulă.
Poţi să-mi spui.
Adevărul este ca şi eu sunt diferită.
N-am fost.
Dar...
acum sunt.
Te-ai schimbat?
Când l-ai atins?
Ce ţi s-a întâmplat?
- Ce-ai simţit? - N-am simţit.
Nu simt.
Eu cred că simţi.
Simt.
L-am simţit.
- Pe muncitor. - Pe prietenul meu.
A mai atins cineva cadavrul?
Trebuie să ştiu.
Bărbatul Soma.
Hei!
Ne cerem scuze.
Scuze.
Salutări, şi bun venit în Aventura Ţinuturilor Sălbatice.
Eu sunt Gamma Gracie, şi voi fi ghidul dumneavoastră.
Înainte să mergem în parc, am câteva informaţii,
care vă vor face vizita distractivă, sigură, şi sălbatică.
Conform folclorului Sălbaticilor, cultura lor datează
de aproape 200 de ani.
Când apariţia Indrei a permis oamenilor civilizaţi ai lumii
să formeze Statul Mondial,
sălbaticii au ales să refuze acel destin,
fapt pentru care îşi continuă existenţa primitivă
până în ziua de astăzi.
N-ai uitat, nu?
Madysun. Bună.
Da, da.
Lasă-mă puţin.
O să avem o audienţă grozavă azi.
E bine.
Trebuie să vorbesc cu tine.
Bine, începem în 20 de minute.
Caută-mă după spectacol.
Hei. De ce nu eşti pregătită?
Mă... mă iubeşte, omule.
Îmi cer scuze pentru ziua de ieri.
Ştii, că te-am bătut la cap.
- Nu e nici o problemă. - Ba este.
La naiba, sunt un artist, John.
Ştii asta.
Când lucrurile nu merg cum trebuie acolo,
uneori devin puţin cam... Ştii?
Da.
Hei.
Uite, omule,
nu e nimic mai periculos decât teatrul în direct.
Bine? N-avem plasă de siguranţă, înţelegi?
Şi merg pe acel fir, pentru că, la urma urmei,
vreau acelaşi lucru ca tine.
Vreau să le arăt acestor oameni ceva autentic.
Înţelegi?
Da.
Mă rog, tu doar încercai să-ţi faci meseria,
şi eu am întrecut măsura, aşa că...
Vorbesc serios, omule.
Hai să avem un spectacol bun. Haide.
Ce senzaţie plăcută.
Da.
Şi încă ceva.
Dacă te mai apropii de fata mea,
te omor.
Dacă v-aş putea distrage atenţia
către partea stângă,
cred că văd...
Da.
Este o unitate completă.
De obicei, nu vedem femelele astfel
în timpul zilei.
Observaţi abdomenul balonat?
Copilul va rămâne înăuntrul ei pentru încă câteva luni,
până când va ieşi din corpul ei.
Beta.
Ridică-te. Nu văd nimic.
M-ai auzit.
I-am cerut Beta-ului tău să se mişte.
Cred că se vede mai bine din faţă.
Nu. Eu sunt un Alpha.
Ea e o Beta. Ea se dă la o parte.
Nu, stai.
Hei!
Îmi pare rău, ce spuneai?
- Dă-mi-l înapoi! - Ce anume?
Nivelul meu! Dă-mi-l înapoi!
Nu vă uitaţi la mine!
Bernard.
Dă-i-l înapoi.
Hei.
Merită asta.
Poftim.
Pentru tine.
Şi bun venit
în Parcul de aventuri "Ţinuturile Sălbatice."
Anumite zile ale anului continuă încă să aibă
o mare semnificaţie pentru Sălbatici,
dar din folclorul lor, ştim că cea mai importantă zi
era Vinerea Neagră.
Cine sunt ei?
Ei... fac parte din asta.
Şi ce noroc.
Aceşti Sălbatici au venit
să ne facă părtaşi la festivalul lor.
Doamnelor şi domnilor, vă rog să luaţi loc.
Spectacolul e pe cale să înceapă.
Urmează Casa Monogamiei.
Motivele din spatele
celei mai primitive practici ale Sălbaticilor rămâne un mister,
dar ştim totuşi că monogamia este o tradiţie importantă,
care le permite Sălbaticilor să combine valorile fundamentale
ale culturii lor:
conceptul de proprietate, competiţia,
gelozia, şi cearta.
Şi iată-ne.
Sperăm că veţi aprecia prezentarea.
Pentru cei dintre voi ce vor continua cu Casa Consecinţelor,
am vrea să vă reamintim să vă ţineţi mâinile...
Ce e Casa Consecinţelor?
Se numeşte închisoare.
Ei...
Unii membri ai societăţii erau separaţi de ea,
fiind ţinuţi acolo.
Fapt divers:
în afara captivităţii, Sălbaticii sunt în stare
să-şi dubleze, sau chiar să-şi tripleze masa corporală,
prin consumul hranei.
Bernard?
Consilierul Bernard Marx?
Da.
Credeam că soseşti de-abia mâine.
Scuză-mă. Cine eşti?
Cortez.
Eu administrez parcul.
Cu siguranţă că Directorul ţi-a zis despre mine.
Nu.
Dar mai uită uneori.
Poate să uite?
Presupun că da.
M-a trimis să administrez parcul timp de un an.
Acum şapte ani.
Îţi doresc o şedere plăcută.
Mulţumesc foarte mult.
Nu, totul e exact cum îmi amintesc.
- Bine. - Când am venit...
O să-i duc dorul.
Pleci?
Nu ţi-a spus?
Ce anume?
E timpul.
Caută-mă după spectacol.
Mi-ar face plăcere să-ţi ofer un tur privat.
Scuză-mă...
Lenina.
Asta face parte din spectacol?
Lenina, te rog. Vino...
El ce face?
Supraveghează transferul dreptului de proprietate,
şi se asigură că ambele părţi sunt satisfăcute
cu schimbul.
De ce poartă acea pălărie?
Pentru siguranţă.
E exact cum îmi amintesc.
N-au schimbat nimic.
De ce sunt atât de supărate domnişoarele de onoare?
- Pentru că ele urmează. - Haide!
Iată-l pe tată.
E al doilea pe ziua de azi.
Ştiu. Sunt peste tot.
Ştiam asta... E ceva să ştii,
dar să-i vezi cu proprii tăi ochi...
Vezi, o oferă...
Mirelui.
De ce?
N-o mai vrea?
Dragii mei, ne-am adunat astăzi aici,
ca să-i unim pe Petr şi Madysun
în monogamie.
Dacă există cineva care are vreun motiv
pentru care cei doi n-ar trebui să-şi unească destinele,
pentru totdeauna,
fără să aibă pe altcineva cât timp vor trăi,
să vorbească acum, sau să tacă pentru totdeauna.
Eu.
Eu am ceva să spun.
Nu tu.
Kvle, proscrisul oraşului?
Nu fi monogamă cu el, Madysun.
Fii monogamă cu mine.
Asta e gelozie. Va conduce la violenţă.
Lăsaţi-l să vorbească.
Eu sunt mama mirelui,
şi trebuie să ştim dacă fata e încă virgină!
Madysun.
Câte nopţi am petrecut strigându-ţi numele în întuneric.
Toate acele nopţi petrecute în frig,
blestemând ziua în care am plecat să-mi încerc norocul,
flămând, pe marginea drumului,
singur,
uitându-mă la lună şi întrebându-mă: "Oare e şi luna ei?
Mai există o lumină pe care o împărtăşim?"
Şi te-am visat, dragostea mea.
Şi acel vis m-a salvat.
M-a ţinut în viaţă.
Şi am vrut să-i dau un nume.
Ce nume aţi da salvării voastre?
Dragoste?
Nu e de ajuns.
Pentru că unele femei deţin o graţie
care necesită metafore.
Aşa că am numit-o Lună.
Şi ăsta e numele
pe care o să i-l dau copilului din pântecele tău,
pentru că eu sunt cel care l-a pus acolo.
E al meu!
E copilul meu!
Pe naiba o s-o faci!
Te omor mai întâi.
Gelozie!
Asta face parte din spectacol?
Fireşte.
Tu!
- Nu-mi amintesc de asta. - Nu sunt gloanţe oarbe!
Nu sunt gloanţe oarbe! Sunt adevărate!
- Ce? Nu asta e replica lui. - Sunt gloanţe adevărate!
Nu asta e replica lui!
Bernard, asta face parte din spectacol?
Bernard? Ce?
Bernard? Haide.
Haide! Fugi!
Bernard.
Haide.
Bernard. Bernard, deschide gura.
Înghite.
Trag...
Trag cu armele în noi.
- Ce? De ce ar... - Am ceva în mine.
- Ce? - Am ceva...
Ce... Ce vrei să...
Nu!
De ce faci asta, Bernard?
Bernard, nu mai fă asta.
Sunt doi! Căutaţi-i!
Haide. Haide, Bernard.
Să nu-ţi fie milă de ei.
Nu merită mila ta.
Sunt morţi.
Uită-te la mine.
Străinii ne-au luat pământurile.
Dar nu şi demnitatea.
Trădătorii ca ei au dat-o de bunăvoie.
Nu i-am omorât pe aceşti oameni.
Aceşti oameni n-au fost niciodată în viaţă.
Tu eşti în viaţă, John?
22 în autobuz.
Şapte morţi. Doi lipsă.
Am oameni care-i caută chiar acum.
Nu au rezistenţă.
Luaţi ce doriţi.
Mergeţi din casă-n casă
până-i găsiţi.
Vor asculta acum.
Nu vom fi ignoraţi.
Dar mai întâi,
colaboratorii trebuie traşi la răspundere.
Ridică-te!
Avem multe de făcut.
Nu mai speli maşini.
Bernard.
Nu!
Bernard.
Te rog.
Linişte.
Traducerea şi adaptarea: jarvis
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org