De la vizionarul care v-a adus
OrgasMonday 39 şi Băieţii Umezi,
vine o senzaţie unică.
Do you want subtitles for any video? -=[ ai.OpenSubtitles.com ]=-
Captivant. E ca şi cum aş fi fost acolo.
- Marco... - Da?
Ai făcut-o din nou.
Nu-i aşa?
Ai făcut-o.
Şi aia e doar prezentarea.
Aşteaptă să vezi...
Uite. Deja prinde la public.
Mulţumesc, consiliere.
E atracţia serii.
N-ai pentru ce.
Amator.
Haide. Nu-i chiar aşa rău.
A furat ideea costumelor.
De la mine.
E doar vina mea, sincer, pentru că am încercat să ridic ştacheta.
- Mai bine verific ce face John. - Da, omul momentului.
John nu e obişnuit cu genul ăsta de atenţie.
Cine-a zis ceva despre John?
Ai grijă, Bernard.
Dacă tot ieşi cu el aşa în lume,
în curând toţi or să-l vrea.
Şi iarna, ne băteam pe mâncare.
Mâncam pastă de gândaci şi o numeam carne.
Ce altceva?
Spune-ne de violenţa voastră Sălbatică.
Da. Fă-o încet.
Când eram copil, am văzut un om
snopit în bătaie pentru haina lui.
Şi apoi strangulat cu ea.
Da.
De unde vin eu, sunt doar două nivele:
vii şi morţii.
- Bună. - Bernard.
Pot să vorbesc cu tine puţin?
Scuze. O secundă.
Pe unde naiba ai fost?
Eşti agitat.
Nu ştiu ce-ar trebui să le spun acestor oameni.
Vor doar să te cunoască, John.
Nu, nu vor.
Vor să fiu un fel de ucigaş.
Vor să fiu tipul care dă cu pumnul,
deşi n-am dat eu cu pumnul.
Nu?
Nu. Tu ai dat.
Se pare că oamenii îşi amintesc în mod diferit.
Sunt doar curioşi, John.
Drăcia dracului.
Ştiu doar ce li s-a spus.
Adevărul, viaţa ta, prin ce-ai trecut,
nu şi-ar putea imagina.
Ajută-i.
Poţi fi oricine vrei tu să fii.
Spune-ne despre naşterea ta.
Vă repet, nu-mi amintesc asta.
Vreau să te hrănesc cu picioarele mele.
John are nevoie de câteva momente.
- John... - Îmi aminteşti de cineva.
Serios, John? De cine îţi aminteşte?
Prima dată când am văzut-o,
stătea singură pe un câmp.
Şi m-am gândit...
Continuă.
M-am gândit: "Mă uit la ultima fiinţă
pură din toată lumea."
Cine era?
O Sălbatică, la fel ca mine.
Şi am iubit-o.
Dar părinţii ei au promis-o altui bărbat.
Nu era un om bun, dar avea putere.
A jurat că o să mă omoare
dacă mă mai uit vreodată la mireasa lui.
Am încercat să stau departe, dar n-am putut.
Aş fi murit decât să fiu fără ea.
Ce-ai păţit la ochi?
Îţi place Foster-ul meu?
Ce anume?
Henry Foster-ul meu. E ultimul model.
Ştii, de la lovitura ta.
Ştii, îmi aminteşti de cineva.
Aşa că n-am avut de ales şi m-am luptat cu el.
Era mai mare şi mai puternic,
dar n-o iubea cum o iubeam eu.
Voi doi îmi aduceţi aminte de cineva.
S-a adunat tot oraşul.
Eram eu împotriva lui
şi a fraţilor lui cretini, patru contra unu.
Şapte contra unu.
Plus câinele lui.
Toată gaşca lui de pungaşi.
A luptat murdar. Ca şi mine.
Pentru că la asta te împinge dragostea.
Zăceam în noroi,
cu gustul sângelui în gură.
M-am uitat în sus.
Şi acolo era ea, cu părul blond, strălucitor,
răvăşit ca o furtună,
cu unghiile de culoarea nopţii,
ochii precum ţeava unei arme.
Vocea ei, atingerea, sărutul ei, buzele ei, mi-au dat putere.
Şi ai câştigat?
Nu-i aşa c-ar fi fost frumos?
Nu mi-am revenit niciodată.
Nici inima mea.
Şi adevărul e că...
N-a mai văzut-o niciodată.
N-am mai văzut-o... niciodată.
Am murit în acea noapte.
Şi tot aştept, aştept... să fiu readus la viaţă.
Nu mi-am revenit niciodată.
Nici inima mea.
Adevărul e că... N-am mai văzut-o niciodată.
Am murit în acea noapte.
Şi tot aştept să fiu readus la viaţă.
Şi iarna...
Ne luptam pe mâncare.
Hei.
Îmi aminteşti de cineva.
De cine, John? De cine îţi aminteşte?
Îmi cer scuze.
Pentru că te-am făcut să aştepţi.
Grădina Plăcerilor?
Bine, spune-mi unde vrei să mergi,
şi mergem.
- Acasă. - Nu, haide.
E devreme. De fapt, am...
Bernard, sunt obosit.
Deci ai avut o noaptea grea.
- Ce? - Nu-i nimic.
Există mereu ziua de mâine.
De fapt, nu ţi-am spus asta pentru că...
Directorul Stabilităţii ne-a invitat să participăm...
Directorul... tipul ăla Henry?
Credeam că-l urăşti.
Henry Foster e o persoană foarte importantă,
şi ceremonia de inaugurare e mâine dimineaţă.
- Palpitant. - Da, şi...
Din nou nu eşti sincer cu mine.
Scuze, lasă. Du-te tu.
E şeful tău. Ar trebui să mergi.
Ne-a invitat pe amândoi.
N-am vrea să-l dezamăgim.
Da. Sau ar putea să nu ne pese.
Încetează.
- Ai vrea să nu mai faci asta, te rog? - Îmi pare rău, John, dar...
- nivelele tale sunt evident... - Opreşte-te.
Nu sunt... Doar că...
M-am săturat să spun aceeaşi poveste.
Iartă-mă.
Am crezut că-ţi plac petrecerile.
Atenţia. Afecţiunea.
Dacă e o povară, atunci...
N-am zis că nu mă distrez.
Doar că... Nu înţeleg de ce trebuie mereu să...
De ce nu pot să fiu ca toată lumea?
Fireşte că poţi, John.
Asta...
A durat mai mult decât mă aşteptam, sincer să fiu.
Despre ce vorbeşti?
Toţi sunt condiţionaţi să vrea ceva nou,
următoarea senzaţie.
E ca moda.
Vine şi trece.
Ce e la modă dimineaţa
până seara e demodat.
E la fel pentru celebritate.
De obicei, nimeni nu rezistă mai mult de o zi.
Astea-s prostii, am zis povestea de vreo...
Şase zile.
Şase?
- Da. - Şi asta e...
Nemaiauzit.
Nu, dar totul îşi au timpul lor,
şi dacă nu-ţi place, John, atunci nu-mi pasă
dacă Henry Foster în persoană...
- Stai aşa. - Nu, John, ascultă.
Toţi sunt fericiţi aici. Pe bune.
- Şi asta te include şi pe tine. - Poate că...
Poate că eu pot să-mi schimb starea sau ceva.
Interesant.
Lenina a fost şi ea la petrecere?
Len... Lenina Crowne?
Nu.
Mi s-a părut c-am văzut-o. Mă rog. Uită de asta.
Am ajuns.
Am ajuns în Districtul Sublim.
Cred că o să mai continui puţin.
Unde, mai exact?
Nu ştiu. Oriunde mă duce.
Nu ştiu. La capătul liniei.
Bine, faci ce vrei, John.
Ne vedem dimineaţă, bine?
Mi-a fost dor de tine.
A trecut aşa de mult timp?
Da.
Sunt sigur că ai vrut să mă vizitezi mai des.
Unde sunt ceilalţi?
Sunt plecaţi undeva,
insuportabilii.
Nu ştiu de ce-am crezut că aici o să fie diferit.
Vacanţele scot mereu ce-i mai rău din oameni.
Şi pot să mă mândresc doar cu bronzul ăsta spectaculos.
Mereu ai fost atât de arogant.
Nu eu sunt cel care minte în legătură cu vârsta mea.
Te-ai clonat.
Ce pot să spun?
E nevoie de multe mâini ca să construieşti un oraş.
Cum e să-mi vezi faţa acolo?
Mi-a luat ceva timp să mă obişnuiesc.
Îţi place.
Recunoaşte.
Aştepţi să te întreb care-i problema?
Vii aici doar când Indra face nazuri.
Ce-a mai făcut de data asta?
Spune-mi.
Te rog.
Sunt plictisit la culme.
A apărut un nou virus.
Cum arată?
Un bărbat.
E Sălbaticul. Nu te holba.
Lenina.
Ce faci aici?
Încerc să scap de-aici.
Ştiai că drăcovenia asta merge în cerc?
Toată lumea ştie asta.
Măcar m-am lovit de tine.
Ştii... Nu prea se întâmplă aşa ceva aici.
Ce?
Coliziuni.
Ai fost la petrecere?
Ce, n-ai vrut să mă vezi?
Erai cu toţi acei oameni.
Nu-mi pasă de acei oameni.
N-ar fi trebuit să fugi aşa.
Nu puteam să rămân.
De ce nu?
Lenina, de ce nu?
Mă bucur că eşti fericit, John.
Bernard mă ajută să mă...
Încerc să-mi găsesc locul.
Ai găsit o mulţime de locuri.
Alpha, Beta, Plus, Minus.
E în transmisiile tuturor.
- M-ai urmărit? - Nu.
Dar aud. Toată lumea numai despre asta vorbeşte.
Stai, eşti supărată pe mine?
Nu. Ce?
De ce-aş fi?
Faci ceea ce ar trebui să faci, John.
La fel ca toată lumea.
Oamenii cu care eram, nu...
Nu înseamnă nimic pentru tine? Da, exact.
Vezi? Eşti deja un Alpha.
De ce-ai plecat de la petrecere?
Ţi-am zis.
Nu, nu mi-ai zis.
M-a întristat.
N-am putut să mai stau.
Bernard a zis că n-o să te superi dacă plec.
Stai, ce-a zis?
Nu mă... Locul meu nu e printre ei.
Încerc, dar pur şi simplu...
Revin la cine sunt.
Am mers la petrecere pentru că m-am gândit că dacă te văd,
mi-aş aminti cine ar trebui să fiu,
dar...
Las-o baltă. Nu contează.
Simţi asta?
Vibraţia?
E doar un tren.
Unde duce?
E trenul Epsilon.
Merge în locurile Epsilon.
Deci nu ştii.
Nimeni nu ştie.
Încetezi? Sistemul n-o să-ţi dea voie să...
Vii sau nu?
Sistemul ştie, John. Indra vede totul.
Nu şi pe mine. N-am interfaţă.
Sunt invizibil.
Nu ne putem urca în acel tren.
Sunt sigur că ai observat că
călătoriile fiecăruia sunt...
- Cine zice asta? - Păi...
E ceva cunoscut.
E condiţionarea ta.
Vii sau nu?
Stai jos, John.
Sunt bine. Mulţumesc.
Te cunosc?
Presupun că da.
N-ai mai fost niciodată aici?
Ce s-a întâmplat?
Nimic. Doar că...
Copiii Alpha sunt separaţi de copiii Beta.
Apoi li se administrează o corecţie,
mărind intensitatea,
pe măsură ce-i mută pe Beta tot mai departe.
E doar ceva...
O să-mi treacă.
Dă-mi mâna.
Făceam asta pentru mama mea când...
Uneori se îmbolnăvea.
Te ajută?
Ţi-e dor de ea...
Deşi e moartă.
Am zis...
- Am zis ce nu trebuia. - Nu-i nimic.
Nu ş i pentru asta.
Ai fi putut transmite tuturor asta.
Împlineşti 100 de ani.
Vrei să fie ceva special.
De asta mă aflu aici,
pentru că mă meriţi.
Ştiu unde ai vrea să mergi.
Ştiu cum să te duc acolo.
În acel loc unde nu ne vor găsi niciodată.
Soma Roşu, pentru că a sosit timpul tău.
De ce durează aşa mult?
E inaugurarea Directorului.
Ceai?
Nu...
De ce nu te duci să-l speli şi să-l îmbraci?
O ţinută formală, dar ţipătoare.
Ce e la modă azi?
- Vânăta. - Gary, aşa să fie.
Ceai de soma?
Nu, doar adu-mi-l pe John.
Fericirea ta e importantă pentru mine.
Unde...
Unde e?
John n-a venit acasă aseară.
Ce?
John nu vine acasă seara.
Vine dimineaţa, şi miroase...
popular.
Helm.
- Ce? - Helm.
Bernard, e un moment nepotrivit.
Creez următoarea mea senzaţie.
O să micşorez pe toată lumea.
ca o molie în vânt, ca o...
Helm, l-ai văzut?
- Pe cine? - Pe John. E acolo?
Nu sunt dădaca lui, Bernard. Tu eşti.
Nu-l aduci la inaugurarea lui Henry Foster?
Să nu-mi spui că l-ai pierdut din nou pe Sălbatic.
Nu. Nu, nu l-am pierdut.
Desigur... Sunt sigur că va fi acolo.
Unde altundeva...
Te sun mai târziu.
Sun-o pe...
Lenina Crowne.
Mulţumesc.
Au zis s-o luăm în direcţia aia.
Vorbeşti cu Epsilonii?
Da. Sunt doar oameni.
Îţi place de ei.
Am fost ca ei. Curăţam rahatul oamenilor.
Doar că ei se au unul pe altul. Eu eram singur.
Probabil că a fost oribil.
Te obişnuieşti cu orice.
Ştii, când eşti copil,
dacă ai imaginaţie, poţi supravieţui.
Obişnuiam să mă duc în aventuri
şi să-mi construiesc propriile lumi.
Nimic de genul ăsta.
N-am fost niciodată singură.
Aici nu suntem niciodată singuri. Toţi sunt conectaţi.
Chiar şi în somn.
Ar trebui să încerci să-ţi scoţi mai des chestia aia din ochi.
Unele lucruri nu se fac.
Ştii, e... egoist.
Antisocial. Indra ar ştii.
De ce n-am mai fost niciodată aici?
Hei. Linişteşte-te.
Totul e chiar aici, şi noi nici măcar nu ne-am uitat.
De ce?
Nu ştiu. Eşti bine.
Nu, aş fi putut să fac ceva.
Aş fi putut să merg în atâtea locuri, am fost atât de...
Eşti aici acum.
În interesul stabilităţii, nu ne uităm înapoi.
Ştim că trecutul e tensionat, complicat...
şi în mare parte, irelevant.
Suntem acum aici, prieteni.
Suntem împreună, societatea perfectă.
Vitală, prezentă.
Şi prezentul e mai important ca niciodată.
Henry.
Îmi pare rău. Nu ştiu ce să spun.
Ar fi trebuit să fie aici, dar din păcate,
John experimentează ceea ce Sălbaticii numesc
"mahmureală", care e temporară,
dar... ştii tu, destul de brutală.
Cred că uneori uităm cât de delicaţi sunt,
dar te asigur,
John va participa la orice viitoare...
Bernard, nu-i nimic. Pe bune.
Mă bucur că nu e aici.
Sincer să fiu, toată chestia asta cu Foster...
E obositoare.
Atât de mult zgomot,
şi acum că în sfârşit oamenii trec mai departe...
- Scuze, trec mai departe? - Da, slavă Domnului.
Pot să mă întorc să fiu Henry Foster,
Alpha Plus, Director al Stabilităţii,
iar tu te poţi întoarce...
la locul tău.
Îmi cer scuze, nu...
Nu cred că oamenii merg mai departe, Henry.
- Bernard... - Şi după cum ştii,
sarcina mea principală e să-l integrez pe John.
Şi ai reuşit. Felicitări.
Poate că nu-ţi spun prea des asta.
Bine lucrat, Bernard.
Mustapha Mond însăşi...
Ştii, cred că e timpul să te luăm
de lângă acel Sălbatic, înapoi în birou,
făcând ceea ce ar trebui să facă un om de...
nivelul tău.
Bernard, ce faci?
Aţi putea fi atenţi la mine, vă rog?
Mulţumesc.
Ştiu...
Ştiu că îl aşteptaţi cu toţii pe John,
şi eraţi nerăbdători,
dar de fapt, am adus altceva astăzi cu mine.
Ceva mai bun...
Pe mine.
Bună, sunt Bernard Marx.
Mă cunoaşteţi.
Eu am dat cu pumnul.
Da, şi am fost în Ţinuturile Sălbatice, şi...
Am condus o maşină...
Care în realitate, e foarte, foarte periculoasă.
De fapt... mulţumesc. Mulţumesc.
În timp ce eram urmăriţi.
Violenţa! Am fost împuşcat
Şi... A curs sânge.
Şi mulţi oameni au fost ucişi.
Îmi cer scuze, o să încep din nou.
Am fost în Ţinuturile Sălbatice.
Îţi aminteşti sfârşitul?
Ultimele câteva luni,
după ce nivelul apei a crescut, şi după ce au dispărut păsările,
stăteam cu toţii sub copac,
toţi zece.
Îţi aminteşti ce mi-ai zis?
Da.
"Poate că oamenii sunt problema."
Şi am avut dreptate.
Nu te uita aşa la mine.
A fost ideea ta s-o dezlănţuim pe Indra.
- Cu toţii am fost de acord. - Să mergem în subteran.
Să aşteptăm.
Şi în timp ce-am dormit, Indra a creat o lume pentru noi,
a refăcut-o la infinit, până când a fost perfectă.
Nu i-am zis niciodată când să se oprească.
De ce ar trebui să se oprească?
Indra simulează. Indra testează.
Indra îmbunătăţeşte.
- Sau moare. - Se resetează.
Şi începe din nou.
Ce vrei, Jane?
Am crezut... Că luăm decizii împreună,
ca şi Controlori.
Te rog.
Brusc eşti preocupată de ceea ce credem.
Ţi-ai ales propria cale,
ţi-ai schimbat numele,
ai început să te îmbraci ca o vrăjitoare.
- Elliott. - Nu.
Ar fi trebuit să fii jos aici cu mine.
Ai zis că vei fi jos aici cu mine.
Ceva nu e-n regulă.
Eşti speriată.
Nu pot să-i mai citesc gândurile.
E diferită.
Indra nu e diferită.
Tu eşti.
Eşti pe moarte, nu-i aşa?
Cât timp mai ai?
Cine poate spune?
Eu pot.
Deci aşa rămâne.
Rămâi aici. Îţi aduc un prosop.
- Nu pot. - Nu fii încăpăţânată.
- N-am terminat. - Nu-s de aceeaşi părere.
Nu pleca.
Hai. Stai lângă mine.
Vine refluxul.
Nu sunt copiii tăi.
Cercetătorii nu dau nume cobailor.
Dacă mori acolo, e permanent.
Jane.
Nu.
Voi nu ştiţi ce aveţi.
Ştiu exact ce avem.
Viaţa mea e perfectă.
Viaţa tuturor e perfectă.
Nimeni nu vrea să fie nimic altceva decât ceea ce sunt.
Eşti nebună. Trebuie să încerci piersica asta.
Uneori cred că vreau să fiu nefericită.
Ar fi trebuit să rămân în Ţinuturile Sălbatice,
aş fi putut să fiu oricine aş fi vrut.
Poţi fi şi aici oricine doreşti.
Chiar aici. Indra nu-i aici.
Nu se uită nimeni.
Ce-ai vrea să fii?
Ar trebui să ne întoarcem.
Spune-o. O să te cred.
- Prefă-te. - Nu.
- Poţi fi oricine. - Nu facem aşa ceva aici.
Nu ne prefacem.
Bine.
Încep eu primul.
Eu sunt John. Ăsta este domeniul meu.
Tot ce vezi de la acel piersic
până la acel copac de acolo.
N-ar trebui să râzi de mine.
Sunt ultimul om de pe pământ.
Asta o să-mi limiteze opţiunile.
Da,
dar pe de altă parte, tu eşti ultima femeie,
aşa că vei avea parte de o atenţie deosebită.
Deci ce facem?
Ar trebui... să ne întoarcem.
Nu, nu putem. Trebuie să facem ceva.
N-o să supravieţuim dacă stăm degeaba tot timpul.
Crezi că ar trebui să mă fac fermier?
E ridicol.
Ai dreptate.
Durează prea mult.
O să pescuiesc.
Tu ce-o să faci?
Nu pot să fac nimic.
Închide ochii.
John.
Trebuie să-ţi imaginezi.
Doar noi doi.
Nimeni altcineva.
O casă mică, construită de noi.
Pământul o să ne dea tot ce avem nevoie,
dar va trebui să muncim pentru asta.
Închide ochii.
Mulţumesc.
Da, cred că eşti extenuat.
Ai vorbit exagerat de mult.
Ştiu.
Ştiu. Nu...
Nu puteam să mă opresc.
Nici măcar nu ştiu ce s-a întâmplat. Cred că nivelele mele...
Nu e vorba de nivelele tale, Bernard.
Chestiile astea mi s-au întâmplat, Helm.
- Am fost împuşcat. - Bernard.
Am condus o maşină.
Facem din nou asta?
Mi-ai putea da una roşie, te rog?
- Nu e nevoie să fii răutăcioasă. - Oare?
N-ajung nicăieri fiind indulgentă cu tine.
Continui să insişti să fii mai mult decât eşti.
Sunt un Alpha Plus, Helm.
Eşti, oare?
Cum...
- Sunt un Alpha Plus. - Nu crezi asta.
Înăuntrul tău. N-ai crezut-o niciodată.
Deci o să fie una din acele seri.
Nu povestea ta nu le place, Bernard.
Nici măcar tu.
Adevărul e că nu eşti noua chestie la modă,
şi ei vor ceva nou, pentru că acel ceva
are şansa să devină următoarea senzaţie.
Aşa că le oferim ceva nou.
La un nivel din ce în ce mai ridicat.
Trebuie să le dăm aşa, Bernie,
pentru că dacă n-o facem, s-ar putea să-şi dea seama
că acel ceva nou nu e deloc nou.
E doar ceva vechi, dar sub altă formă.
Şi dacă e vechi, e plictisitor,
şi dacă e plictisitor, se vor sătura de el,
şi vor fi singuri, cu gândurile lor.
Şi ştim la ce duce asta, nu-i aşa?
Oamenii nu vor să fie mici. Vor să fie mari.
O să-i fac mari.
O să-i fac gigantici, ca să poată distruge clădiri.
Oamenii vor să fie gigantici, nu-i aşa?
Oamenii vor să fie Sălbatici.
Ba nu vor.
Ba da. Ascultă-mă.
Oamenii vor să simtă cum e să trăieşti o altă viaţă,
- să fie liberi de ei înşişi. - Încetează.
Am putea s-o facem. Tu ai putea s-o faci.
John ne-ar putea spune poveşti,
şi tu i-ai putea înregistra emoţiile...
Încetează.
Un sentiment pe care nu l-a mai simţit nimeni, niciodată.
Helm, ar putea fi un fenomen,
senzaţia supremă.
Singurul care vrea să fie Sălbatic eşti tu, Bernard.
- Nu, nu vreau. - Recunoaşte-o.
John nu e periculos sau violent,
sau plin de nebunie Sălbatică.
Protejatului tău îi place sexul şi soma,
la fel ca oricărui Beta din Noua Londră.
Dacă stau să mă gândesc bine,
nu e nimic Sălbatic în legătură cu el.
Unde te duci?
Trebuie să mă întorc la petrecere.
Vin cu tine.
Ştii... De ce nu te duci mai înainte?
De fapt, o să...
Ai avut momentul tău de glorie, Bernie.
E ceva.
Dar s-a dus.
Nu-l urmări.
La sfârşitul zilei,
soarele asfinţeşte, şi apar eu.
Şi vorbim...
Despre micile lucruri pe care le-am făcut ca să supravieţuim.
Ai prins un peşte.
Da.
Ar trebui să-l gătim.
Nu prea mi-e foame.
De ce nu vii aici lângă foc?
E cald aici.
Nu vorbi. Vreau să mă uit la tine.
Am fost la vânătoare azi.
Da?
Ce-ai vânat?
Cerb cu coada albă.
Ai omorât vreunul?
O s-o faci.
Mor de foame.
Gary, fă-mi o favoare.
Dacă ai putea face acea plăcintă cu pui.
Gary.
Scuze, nu vreau să par un nemernic,
dar dacă ai putea să faci acea plăcintă.
Unde ai fost?
Rahat. Bernard, îmi pare rău.
Am ratat chestia aia a ta.
Ai ratat chestia mea.
Îmi pare rău. O să mă revanşez.
Îmbracă-te, mergem în Grădina Plăcerilor.
Nu, John. Gata cu Grădina Plăcerilor.
S-a terminat.
Ce vrei să... Ce s-a terminat?
Tu.
Gata cu petrecerile. Gata cu poveştile.
Gata cu fetele Beta care-ţi aminteau de cineva,
parte care, să fim sinceri,
a fost singura pe care n-a crezut-o nimeni.
Mă gândeam că am putea face ceva diferit.
Îmi pare rău. Nu înţelegi.
S-a sfârşit. Au trecut mai departe.
Nimănui nu-i pasă.
Poţi să ne laşi puţin singuri, Gary?
Gary, stai.
Uită-te la mine.
Ieşi pe hol, Gary.
Aşteaptă pe hol, Gary.
N-o s-o facă. Nu poate.
E condiţionarea lui. E un Gamma.
Eu sunt un Alpha Plus, şi tu ce eşti, mai exact?
Nici măcar nu eşti un sălbatic, nu-i aşa?
Verifică-ţi nivelele, omule.
Credeam că o să fii periculos, violent, şi neîmblânzit,
dar nu eşti.
Eşti doar...
Trist.
Ce naiba faci?
Nu e surprinzător, dacă mă gândesc la mama ta.
Săraca a crezut că are un viitor aici.
E probabil mai bine că a...
Încă un cuvânt şi te omor.
Aş vrea să te văd încercând.
Sunt sigur că toată lumea...
ar vrea să te vadă încercând.
Ia te uită, Bernard. Ai primit un Foster.
E un Marx!
Aici erai.
I-ai lăsat să înceapă orgia fără mine?
Fireşte că nu.
Ai ajuns exact la ţanc.
Nu te plictiseşti niciodată de asta?
De toate petrecerile.
Orgiile.
La ce se uită?
Dacă spui Marco Hoover...
Nu. Cred că e transmisia unui Gamma.
Gamma? Fii serioasă.
Bernard.
Geniu mic ce eşti.
Bine, loveşte-mă. Haide.
Mai tare. Toată lumea se uită.
Încerc!
Molâule!
Vrei să ştii unde-am fost azi?
- Opreşte-te, opreşte-te. - Vrei să ştii cu cine am fost?
Da.
Te omor, Sălbaticule!
Opreşte transmisia.
E adevărat?
Despre Lenina?
Nu joci după reguli.
Elliott nu te poate ajuta.
Nimeni nu te poate ajuta.
Vrei răspunsuri. Respect asta.
Ştiu cât de mult urăşti întunericul.
Opreşte-te.
Vreau să te opreşti.
Ăsta... Nu e un joc.
Nu e o simulare.
Cum îţi poţi da seama?
Cum poţi tu?
Pentru că sunt perfectă.
Ar trebuit să ştii asta.
Doar tu m-ai făcut.
Ţine-ţi respiraţia.
Traducerea şi adaptarea: jarvis
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org