Istoria se scrie pe nisipurile Arrakisului.
Muad'Dib nu mai e.
Dar rămân copiii lui.
Sunt aproape adulţi
şi pe cale să înfrunte consecinţele moştenirii tatălui lor.
O moştenire păzită cu străşnicie de mătuşa lor, Alia,
care se luptă şi ea cu destinul ameninţător al propriei naşteri.
Aici sunt. Aici rămân.
Poteca de Aur.
Calea pe care eu n-am putut-o urma.
Acum depinde de tine, fiule.
Poteca de Aur e periculoasă, fiule.
Leto.
Speram să văd un vierme.
Ştii că nu mai vin atât de aproape.
Îi alungă apa.
Totul se schimbă, Ghani.
Se schimbă prea repede.
Ai avut încă o viziune, nu ?
Pielea mea nu era a mea.
Alergam prin deşert, foarte repede.
Fără încetare.
Spre Jacurutu.
L-am văzut din nou pe tatăl nostru acolo.
- Eşti sigur că era el ? - Da.
Şi mi-a povestit despre Poteca de Aur.
Mă înspăimântă.
Mi-e teamă de ce ar putea însemna pentru noi.
- Nu suntem ca Alia, Ghani. - Eşti sigur ?
Îi vei spune bunicii astea când o vom vedea ?
Nu ştiu. Tu ce părere ai ?
Ar fi prudent s-o înţelegem mai bine
înainte să-i permitem să ne înţeleagă pe noi.
Au venit după noi.
Nu-i aşa, Irulan ?
Mă aştept să fiţi politicoşi şi respectuoşi.
Fără comentarii glumeţe. E o Bene Gesserit
şi va şti dacă-i ascundeţi ceva.
- De ce să-i ascundem ceva ?
- Avem ceva de ascuns ?
Asta vreau să spun, Leto.
Eu şi cu Stilgar am ajuns la capătul răbdării cu voi.
Semn de vierme.
N-am văzut nimic.
O altitudine ceva mai mare ar fi mai potrivită, Leto.
Tatălui meu îi plăcea să fie atât de aproape de pământ în zbor.
Şi tu cunoşti asta intuitiv, nu ?
La fel cum ai învăţat să zbori fără nici un antrenament.
Nu-ţi uita antrenamentul Bene Gesserit, mamă vitregă.
Frica e ucigaşul minţii.
Mă tem că o va lăsa să treacă prin ea.
E minunat.
Pur şi simplu minunat.
Am mers prea departe ? Am uitat ?
Binecuvântat fie făuritorul şi apa lui. Binecuvântată fie-i sosirea şi plecarea.
Fie ca trecerea lui să cureţe lumea. Să păstreze lumea pentru poporul său.
- Bi-Lal-Kaifa. - N-a fost amuzant.
Duncan !
Iubito !
Iar ai luat prea multă mirodenie.
Am deschis o genune nesfârşită.
Un roi de lăcuste se năpusteşte să mă chinuie.
De ce nu pot să văd, Duncan? De ce ?
Ce să vezi ?
Viitorul. Viziunea mea e incompletă.
Viitorul. E acolo, Duncan, dar nu pot ajunge la el.
De ce sunt trasă mereu înapoi ?
Ar trebui să te întrebi de ce e necesar să-l vezi.
- Nu mă lua de sus. - Nu te iau de sus.
Îmi pasă. Atâta tot.
De ce vine acum, Duncan? De ce acum ?
Deci asta e.
După atâţia ani de când şi-a văzut nepoţii pe Caladan.
Peste şase luni, vor fi majori.
Raţionează pentru mine, Duncan.
Fii mentat pentru o clipă, nu soţ.
Nici o Bene Gesserit nu acţionează fără planuri prestabilite
fără amăgiri bine plănuite.
Şi mama mea, cu toată independenţa ei, e încă o adeptă Bene Gesserit.
Nori.
Umezeală în aer.
- E aproape un sacrilegiu. - Vorbeşti ca un fremen.
N-am uitat anii petrecuţi printre ei.
N-am uitat nici obiceiurile lor onorabile.
Câteodată, îmi doresc să nu le fi aflat niciodată.
Urăsc planeta asta, Gurney. Mi-a luat amândoi bărbaţii pe care-i iubeam.
Şi e încă un loc periculos, d-nă.
Zvonurile despre planuri de asasinare sunt prea numeroase ca să le ignorăm.
Stilgar mi-a dat de veste că până şi fremenii sunt implicaţi.
Susţinătorii deşertului care dau vina pe tine
pentru amestecul lui Paul în ecologia planetei.
M-am săturat de zvonuri.
Mă tem că ele sunt esenţa Imperiului.
Motiv suficient ca această călătorie să fie amânată.
Pe aici !
Tigrii urmăresc fără greş robele.
Prietenul nostru Palimbasha şi-a făcut bine treaba.
Se pare că răbdarea vă va fi răsplătită, doamnă.
Da. Am aşteptat mulţi ani, Tyek,
momentul potrivit să-i distrug pe Atreizi.
M-am hrănit cu răbdare.
Aliaţii noştri de pe Arrakis continuă să instige tulburările civile.
Puterea Aliei începe să se clatine.
Şi acum avem mijloacele de a ne ocupa de gemenii lui Muad'Dib.
Sper că sunteţi mulţumită.
N-am să fiu mulţumită până când toţi ticăloşii Atreizi vor fi zdrobiţi
sub cizmele sardaukarilor Corrino.
Aleargă precum pisicile uriaşe dintr-o grădină zoologică din vechime.
N-am de unde să ştiu.
Nu sunt atât de învăţat ca tine, tinere prinţ.
Înainte şi înapoi.
Înainte şi înapoi până se îmbolnăvesc, precum acest vierme.
Precum mama mea...
... cu tacticile ei inutile de a recăpăta puterea pentru Casa Corrino.
Mama ta e o femeie ambiţioasă, prinţe.
Mă tem că ambiţiile ei nu sunt limitate de realitate.
Nu-i împărtăşeşti dorinţa de a redobândi tronul bunicului tău ?
Numai un neghiob râvneşte puterea fără să-i preţuiască utilitatea
sau fără să se temă de inerentele pericole.
Lumea lui Shaddam al IV-lea există numai în vechile cărţi de istorie.
Urâm imperiul care l-a înfrânt, dar nu ştim ce vrem în locul lui.
Bănuiesc că societatea de odinioară.
Mama mea crede că e posibil, Tyek, dar eu nu sunt atât de sigur.
Nu prea sunt sigur
Am auzit de mica ta cascadorie din deşert.
Prefer s-o numesc iscusinţă de zbor, dar continuă.
Cu încurajarea ta, desigur.
Amintirile tatălui nostru sunt pline de învăţăminte.
Măcar e mai bine că nu trebuie să-i spun bunicii voastre
că v-a înghiţit un vierme înainte să vă vadă.
Ar fi fost cam neplăcut, nu ?
Se zvoneşte că mama mea s-a alăturat din nou Bene Gesserit-ului
şi ştiţi amândoi ce crede Comunitatea despre noi, cei pre-născuţi.
Şi vrei să ne prefacem că suntem ceva ce nu suntem ?
Mă aştept să vă protejaţi.
Să nu mai discutaţi de amintirile tatălui vostru sau despre conştiinţa sa.
Se poate face cu siguranţă diferenţa între un pre-născut...
... şi un posedat.
Pentru unii, e o deosebire fără diferenţă. Pentru noi, asta e periculos.
Dar dacă vine în calitate de mamă
sau bunică, şi nu în calitate de inchizitoare Bene Gesserit ?
Îi împărtăşeşti amintirile, Alia. Motivele ei nu pot fi atât de complexe.
Dacă mama mea n-ar fi atât de complexă, voi doi n-aţi mai fi aici.
Nu şi-ar fi trădat niciodată pregătirea.
N-ar fi avut niciodată un fiu.
Eu aş fi fost prima ei născută, nu tatăl vostru.
Şi nimic din toate astea nu s-ar fi întâmplat.
Vă avertizez. Duşmanii apar adesea ca îngeri.
Sper că-i puteţi deosebi.
O s-o pierdem.
Am pierdut-o deja.
Ai emoţii, nu ?
- De ce-aş avea ?
- N-ai văzut-o timp de mulţi ani.
Eu şi bunica voastră am avut o relaţie nestatornică.
Dar voiai să-i câştigi afecţiunea, nu ?
Afecţiunea nu era posibilă în acele împrejurări
dar am dreptul să fiu respectată după atâta timp.
Stil, te rog.
Când ai venit pentru prima oară aici, cu mulţi ani în urmă,
Muad'Dib mi-a zis că tatăl lui a spus:
"În sfârşit, a sosit frumuseţea
pentru a stăvili sălbăticia."
În ononoarea lui, împrumut azi cuvintele ducelui tău.
Prietene.
Regenta imperială, doamnă.
A trecut mult timp.
Îţi recunoşti desigur nepoţii
chiar şi după atâta timp.
Sper că vom găsi timp să scăpăm de formalităţi
şi să ajungem să ne cunoaştem din nou.
Mama lui Muad'Dib s-a întors la noi.
Trebuie să le oferi binecuvântarea ta, bunică.
Văd că ipocrizia ritualurilor încă mai prosperă.
Uneori e nevoie să accepţi ritualul.
Pentru a-i supravieţui.
Maică !
Cucernică Maică.
Îţi aduc un avertisment.
Binecuvântările lui Muad'Dib au fost întinate.
Religia lui Muad'Dib nu este Muad'Dib.
El se leapădă de ea, după cum se leapădă de voi.
De voi toţi !
Muad'Dib e mort !
Iar nisipul va acoperi acest loc.
Nisipul vă va acoperi pe voi.
Prindeţi-i vii ! Vii !
Ieşiţi !
Jacurutu !
E imposibil să te păzeşti de orice nebun care vrea să se sinucidă.
Încercăm să limităm apariţiile Aliei în public.
Eşti sigur că ea era ţinta ?
În aceste vremuri, toţi cei din familia regală sunt vulnerabili.
Îmi amintesc vremuri asemănătoare nu prea îndepărtate.
- Şi le-am supravieţuit. - După cum le vom supravieţui din nou.
Am auzit voci din mulţime strigând Muad'Dib.
Nu ştim de unde e şi care-i sunt motivele.
Se spune că-şi zice Propovăduitorul.
Oamenii cred că Paul e acest Propovăduitor, nu-i aşa, Stil ?
- Unii cred. Unii au nevoie să creadă. - Tu ce crezi ?
Cei de teapa lui apar în fiecare zi din deşert. Hoinari mesianici.
Şi preoţii Aliei tolerează astfel de erezii ?
Preoţii ei ar vrea să-l jupoaie de viu pentru ereziile sale.
Dar ea nu le dă voie. "E inofensiv", spune ea.
Ea crede că ar putea fi adevărat, nu ?
Sperăm că te vei simţi comod. Anunţă-ne dacă mai ai nevoie de ceva.
Paul nu mai e, doamnă. A plecat în deşert.
Orb. Singur.
Shai Hulud a venit după el.
S-a dus.
Vreau să supraveghezi interogatoriul celor pe care i-am prins pe stradă.
Vreau ca Gurney să meargă cu tine, dacă eşti de acord.
- Aş fi onorat, Stilgar. - Şi eu încântat.
Asta a fost camera lor.
Alia a păstrat-o exact cum era.
Când eram mici, ne jucam aici.
Ne făcea să ne simţim apropiaţi de ei.
Pentru o clipă, chiar ai crezut că eram ei.
Nu-i aşa ?
Erai gata să crezi că suntem tata şi mama.
N-a fost un moment neplăcut.
Mi-a fost dor de voi.
N-ai fost departe de noi, bunico.
Prezenţa ta e mereu puternică în noi.
Parcă am fost de acord s-o lăsăm să se odihnească.
Vederea nepoţilor mei mi-e singura odihnă necesară.
Vom avea suficient timp pentru reuniuni, bunico.
Acum e timpul pentru tine şi fiica ta.
- Sunt complecşi. - Da. La ce te aşteptai ?
Sunt copiii lui Paul.
El ar fi mândru.
Te-ai descurcat bine.
Arăţi...
... minunat.
Fac tot posibilul.
Asta aşteaptă oamenii de la mine.
Transformarea deşertului avansează mai repede decât îmi închipuiam.
Paul spunea că schimbarea e singura constantă.
N-am fost pregătită pentru amploarea dispariţiei deşertului.
Numai marile pustietăţi din sud rămân neatinse.
- Încă mai întâmpinăm rezistenţă.
- După cum am observat.
Câţiva din naibii bătrâni s-au retras din consiliul nostru
şi şi-au dus triburile în regiuni îndepărtate.
Ne e mai bine fără ei.
- Unii au rămas ca să te atace făţiş. - Ştim cum să ne descurcăm cu duşmanii.
Probabil că ţi-e foarte greu. Responsabilitatea.
Singurătatea.
- Ce ştii tu despre singurătate ? - Am trecut şi eu prin ea.
Pentru asta te afli aici atunci ? Pentru că eşti singură ?
Am venit să-mi văd nepoţii. Să te văd pe tine.
Nu încerca să te ascunzi de mine, mamă.
Pot vedea adevărul în cea mică ezitare din comportament.
Ăsta a fost darul tău pentru mine, ţii minte ?
Îl port în sânge încă dinainte să mă nasc, mulţumită ţie.
- Alia. - Nu mă întrerupe.
Eu sunt regenta imperiului. Guvernez în numele lui Paul pentru copiii săi.
Eu sunt autoritatea supremă aici. M-ai abandonat.
M-am apărat singură după moartea lui Paul.
Aveam numai 15 ani, mamă.
Îl aveai pe Stilgar. Îl aveai pe Duncan. Aveai Consiliul Naibilor.
Nimeni nu te putea contesta.
Ştiai ce simt pentru locul ăsta.
Şi iată-te acum. După atâţia ani, ai venit să mă judeci.
Precum te-a învăţat ticăloasa aia Bene Gesserit.
- Am făcut bine c-am omorât-o. - Monstruozitate.
Monstruozitate. Aşa mă numea.
- Alia, nu pot îndrepta trecutul. - Dar eu pot influenţa viitorul.
Paul m-a învăţat bine asta. De asta te temi, nu ?
Te temi că am viziunea lui Paul. Puterea lui.
Nu, draga mea.
Mă tem că te vei rătăci încercând s-o dobândeşti.
Te urăsc.
Te iubesc.
Nu te voi ierta niciodată.
Blasfematori !
Idolatri !
Vă amăgiţi singuri
cu imagini ale lucrurilor pe care nu le puteţi înţelege.
Vă mutilaţi singuri cu aceste ritualuri
şi ceremonialuri mârşave.
Vă aduc numai teamă.
Şi în schimb,
voi le oferiţi supunere.
Dar vă aduc un avertisment.
Cei care se complac în auto-amăgire
de auto-amăgire vor pieri.
Şi cei care se roagă pentru rouă la marginea deşertului
vor aduce potopul.
Doamnă.
Nu te chinui singură. E nebun.
E doar un trăsnet în noapte. Năucitor pentru o clipă, dar apoi dispare.
Şi dacă-ţi voi cere să-l omori, o vei face ?
N-aş ezita.
Dar nu te sfătuiesc s-o faci.
N-a sosit încă momentul să acţionăm împotriva Propovăduitorului.
- Ascultă-l, draga mea. - Lasă-l să mai câştige credit.
- E atât de chipeş, nu ? - Să-i accepte duşmanii noştri ideile.
Omul are defecte.
Când va sosi clipa, le putem folosi să-l discredităm.
Aşa cum a ordonat doctorul.
Mai bine să cadă în dizgraţie decât să devină martir.
Ştii mereu cum să-mi alungi tristeţea, Javid.
Oricare ar fi cauza tristeţii, doamnă...
Cucernică Maică.
- Mi s-a spus că te voi găsi aici. - Mi-era teamă că nu mai găsesc sera.
Paul... Muad'Dib n-ar fi îngăduit asta.
A spus că promisiunea ta pentru vechea menajeră, Mapes,
nu va fi niciodată încălcată.
Dar acum pare cam absurdă, nu ?
Având în vedere schimbările care au loc peste tot.
Oamenii nu mai vin s-o viziteze ca înainte, dar încă mai rămâne un simbol.
Simbolismul e peste tot în zilele astea, întocmai ca aceste buruieni.
Mă bucur că te văd, Irulan.
Devotamentul tău pentru nepoţii mei mi-a fost alinare.
Ei sunt izvorul fericirii mele.
Şi din câte aud, şi a exasperării tale ocazionale.
Sunt încăpăţânaţi.
După cum mă şi aşteptam.
Şi la ce altceva te mai aşteptai, Cucernică Maică ?
c..
Sunt... am fost o Bene Gesserit,
pregătită la fel ca tine.
Ştiu că interesul Comunităţii pentru linia de sânge a copiilor e încă viu.
Deşi nu s-ar destăinui unei dezertoare ca mine.
Nu e ironic, Irulan ?
Suntem amândouă Bene Gesserit
care au părăsit Comunitatea din acelaşi motiv:
...dragostea.
Dragostea pentru bărbaţi care sunt acum morţi.
L-am iubit pe fiul tău, Jessica.
Şi i-aş fi fost o soţie bună.
În loc de asta, m-am mulţumit să fiu o bună educatoare pentru copiii lui.
Şi prietenă.
Nimic...
Nimic nu-i poate răni, atâta timp cât eu pot preveni asta. Înţelegi ?
Nu ştiu.
Poate ar fi mai bine să nu ajung împărat.
Ştiu, sunt egoist.
Dar cred că e necesar ca eu şi Ghanima
să avem libertatea de a ne deprinde cu ceea ce suntem.
Şi ce anume eşti, Leto,
de ai nevoie de timp ca să înveţi despre tine însuţi ?
De ce nu-mi spui tu ? Pentru asta te afli aici, nu-i aşa ?
Îmi aminteşti de tatăl tău.
Şi de bunicul meu ?
Tizul meu. Iubitul tău duce.
Ar fi dificil să recunoşti asta, nu ?
S-ar putea ca amintirile intime să ne stânjenească
...pe amândoi.
Într-un fel, mi se pare liniştitor
că el trăieşte în tine.
Cât de puţin înţelegi felul cum trăieşte el în mine.
Cu asta te lupţi ?
Da.
Să cunoşti viitorul înseamnă să devii prizonier al lui, bunico.
Tatăl meu ştia, dar n-avea scăpare.
Eu vreau mai multă libertate.
Mă rog pentru un univers al surprizelor.
E posibil un asemenea univers pentru cineva ca tine ?
Posibil ? Da.
Dar e oportun ?
Am de luat o hotărâre dificilă, bunico.
Să accept mistica Atreizilor ?
Să mă învălui în miturile noastre ?
Să trăiesc pentru supuşii mei şi să mor pentru ei.
Sau să aleg o altă cale ?
Poteca de Aur.
Care mă va schimba pe mine şi destinul omenirii pentru totdeauna.
Nu înţeleg.
Fiindcă nu înţelegi timpul.
Te pot ajuta.
Dimpotrivă, bunico.
Eu te voi ajuta.
Trebuie să cooperăm
- Noi ? - Suntem vulnerabili altfel.
- Faţă de ce ? - Nu mai fă pe sfiosul.
Dacă vrei să ştii cât de sfios e, încearcă să joci cu el.
Ăsta nu-i un joc ! Forţe puternice complotează împotriva noastră.
Rebelii fremenii urăsc modul în care eu... noi le schimbăm planeta.
Afurisita Ghildă Spaţială nu poate tolera monopolul nostru asupra mirodeniei.
N-au de ales decât să accepte, Alia.
Şi acum ea e aici. Vreau să aflu ce vrea.
Nu, Alia. Tu vrei să încercăm transa mirodeniei.
Nu întoarceţi spatele moştenirii voastre.
Tatăl vostru a fost cel mai mare om din istorie.
V-a dat aceste talente minunate care pot fi folosite atât de bine.
De ce nu vreţi să le folosiţi ? Vrei să vedem ceea ce tu nu poţi să vezi.
Vreau să mă ajutaţi să văd.
Să văd viitorul.
Alte vieţi pândesc în adâncul conştiinţei noastre, Alia.
Vieţi împărtăşite.
E blestemul tuturor pre-născuţilor.
Ele sunt adevăratul pericol.
Nu rebelii, nu Ghilda, nu bunica noastră.
Ar trebui să înţelegi asta mai bine decât toţi.
Într-o zi, ...
fiecare din voi...
... se va confrunta cu oroarea propriei existenţe.
Într-o zi, veţi striga după ajutor.
Într-o zi, fiecare din voi se va trezi...
... singur.
Dacă are dreptate ?
Şah.
Alia, întoarce-te. Alia !
Încetează. Alia, ascultă-mă.
Nu. Ascultă-mă pe mine, Alia !
Plecaţi toţi ! Faceţi cum spun ! Lăsaţi-o în pace !
Plecaţi de aici ! Lăsaţi-mi-o mie !
Ei bine, nepoată.
Ai întâlnit în sfârşit un gom jabbar spiritual.
- Am aflat multe în ultimele zile.
- Voiau să pară că sunt fremeni rebeli.
Triburi care nutresc dispreţ pentru Atreizi şi schimbările de pe Arrakis.
- Dar eu nu cred. - De ce ?
În timpul interogatoriului, cei pe care i-am capturat
au strigat numele Jacurutu şi apoi au murit.
- I-aţi torturat ? - Constrângere sinucigaşă post-hipnotică.
Inima lor s-a oprit la auzul cuvântului.
Eu şi Leto am tot auzit zvonuri despre sietchul Jacurutu de la sosirea noastră aici.
N-am reuşit să aflăm dacă locul acela există cu adevărat.
Numele Jacurutu e sinonim cu răul, Jessica.
Tribul Iduali stăpânea acolo. Erau hoţi de apă.
Cei mai îngrozitori criminali după legea fremenă.
Primul şi cel mai mare păcat.
Dar triburile fremene s-au aliat ca să declare război celor din Jacurutu.
Idualii au fost măcelăriţi.
Apa le-a fost împrăştiată pe nisip.
Sietchul Jacurutu a fost declarat tabu.
Nici un fremen nu avea voie să-l caute.
Dar stăruie legenda că nu toţi Idualii au fost nimiciţi.
Unii au scăpat şi au devenit cunoscuţi ca Proscrişi.
Şi tu crezi că aceşti Proscrişi
sunt vinovaţi pentru ce s-a întâmplat ieri ?
Numai gândul că e posibil îmi îngheaţă sângele.
Dacă Proscrişii există, înseamnă că se ascund sub alt nume.
Nu i-am lăsa să trăiască dacă am şti.
Gurney, contactează-ţi prietenii contrabandişti din adâncul deşertului.
Află ce ştiu ei despre Jacurutu.
Şi despre Proscrişi.
Dacă ei încă mai există, sunt cel mai mare pericol pentru noi.
Eram pe deplin conştientă cu mult înainte să mă nasc.
Cunoaşterea tuturor vieţilor de dinainte.
Râurile genetice curg în venele mele.
Cucernice Maici.
Atreizi.
Întreaga mea moştenire...
trăieşte... în mine.
Mereu prezentă.
N-aveam cum să mă apăr de invazia lor în mintea mea.
Şi astfel eşti hărţuită de teamă.
Teamă.
Întotdeauna teama ...
de judecată.
Pre-născuţii sunt posedaţi.
Monstruozitatea.
Prostii Bene Gesserit.
Dacă cedezi în faţa fricii, te va copleşi.
Judecata Posesiunii se sfârşeşte cu moartea.
Dar nu vom lăsa asta să se întâmple, nu ?
Noi ? Eşti mort !
Te-am omorât.
Da, obrăznicătură mică. M-ai omorât şi ...
iată-mă-s.
Du-te. Pleacă !
Dar ai nevoie de ajutor, nepoată.
Ceilalţi din mintea ta vor toată conştiinţa ta.
Vor să te alunge, dar eu vrea un mic colţişor pentru mine.
Un moment ocazional de contact cu simţurile tale.
Da. Un gust ocazional. O atingere ocazională.
Nimeni nu trebuie să ştie.
Nu ! Mi-ai omorât tatăl.
Ai încercat să-mi distrugi familia. L-ai fi omorât pe Paul.
Da. Şi bineînţeles că te-aş fi omorât şi pe tine.
Tu şi fratele tău îmi stăteaţi în cale, dar asta sunt chestiuni vechi.
Ai câştigat. Sunt mort. Datorită ţie, draga mea
am numai o existenţă fragilă, o simplă amintire înlăuntrul tău.
Tu eşti vie şi eu sunt gata să-ţi primesc ordinele.
Şi cât de puţine cer în schimb.
Al meu ?
Să-ţi ordon ?
Da. Al tău. Al tău, draga mea fată.
Gândeşte-te la ce putem realiza împreună.
Puterea ta şi experienţa mea.
Nimic nu ne va sta în cale.
- Vocile din mintea mea ? - Vor fi amuţite.
- Duşmanii mei ? - Vor fi distruşi.
Nimeni nu va sta în calea puterilor noastre.
De acum înainte, viitorul e al nostru.
Vine la chemarea ta.
Nu. El m-a chemat pe mine, Stil.
Şi pot să te întreb de ce ai traversat...
deşertul noaptea, fără gărzi ? Haide, Stil !
Cât de des mai călătoreşti prin deşert
când vrei şi unde vrei ?
Chemând un vierme în loc să zbori cu toptere ?
Cât de des...
Cât de des mai amorsezi un toboşar şi apoi pleci
precum făceai odinioară ca fremen ?
Odinioară ?
Ştiai că, în multe locuri din Univers,
această făptură delicată
e considerată o frumuseţe fără seamăn ?
Dar aici...
Aici e un simbol.
Un simbol al corupţiei care întinează Arrakisul
care n-ar fi existat fără schimbările pe care le impunem acestui loc.
Schimbări iniţiate de tatăl tău.
Acum vorbeşte Stilgar cel formal. Stilgar din guvern.
Fremenul Stilgar încă mai dispreţuieşte această formă străină de viaţă, nu ?
- Am o problemă gravă, Stil. - Mi-am închipuit.
Problema cu mine e şi problema cu acest loc.
Tatăl meu a lăsat multe lucruri neterminate.
Nu înţeleg.
Un bun conducător nu trebuie să fie profet, Stil. Nici asemănător zeilor.
Un bun conducător trebuie să cunoască nevoile supuşilor.
Străvechiul înţeles al cuvântului fremen "naib" e "slujitorul sietchului. "
Cristaiul se dezintegrează la moartea posesorului său, nu ?
Aşa spune legenda.
Muad'Dib s-a dezintegrat, dar cristaiul său nu.
Stil, trebuie să alegem o nouă cale.
O cale care-mi va cere să-mi dezidolatrizez tatăl.
Să-i distrug moştenirea.
Acestea nu sunt gânduri pe care să le audă mătuşa ta
sau preoţii ei, tinere domn.
Fereşte-te de Alia, Stil.
Nu-ţi mai e prietenă.
Şi, Stil...
Promite-mi c-ai s-o aperi pe Ghanima.
Dacă mi se va întâmplă ceva
sora mea va rămâne singura noastră speranţă.
Ai fost în deşert.
Da. Nu puteam să dorm.
Puteam să-ţi ţin de urât.
Dormeai. Nu voiam să te trezesc.
Dar mă trezeai. Tot timpul.
Ne furişam împreună din sietch fără să afle nimeni.
Uneori, ne întorceam abia în zori.
Trebuia să vorbesc cu Stilgar.
Înţeleg.
Ghanima, va trebui să înfruntăm o mare furtună în viitor.
Asta nu înseamnă că trebuie s-o înfrunţi singur.
Omul Atreizilor, pe nume Gurney Halleck,
a fost trimis în deşert să pună întrebări.
Mai devreme sau mai târziu, va întâlni pe cineva care poate fi cumpărat.
Atunci să avem grijă să cumpere răspunsurile potrivite.
Ce să fac cu nebunul orb, tată ?
Încă mai poate fi util.
Du-l în deşert până când vom avea din nou nevoie de predicile lui.
Haosul naşte război civil.
Fremenii şi Atreizii se vor distruge reciproc.
Apa inamicilor noştri ne va hrăni răzbunarea.
Suferinţele noastre vor fi răscumpărate înmiit.
Jacurutu.
N-ar fi trebuit să plec de aici. A fost o laşitate din partea mea.
Ai pierdut multe aici.
Eu ştiu. Leto ştie.
Până şi Alia ştie, într-un fel.
Te ajută, nu-i aşa ?
Litania împotriva fricii.
Te gândeai la ea, nu-i aşa ?
Frica e ucigaşul minţii.
Ghani, m-am hotărât să-ţi spun teama mea.
Teama pe care am ascuns-o prea mult timp.
Mă tem pentru cei pre-născuţi.
Chiar înainte să venim pentru prima oară pe Arrakis
am adus o Cucernică Maică ca să se întâlnească cu tatăl tău.
- Era doar un copil. - Îmi amintesc.
Mi s-a spus.
Cucernica Maică a adus o cutie pentru stimulare nervoasă.
L-a testat pe Paul cu ea. Mi s-a interzis să mă amestec.
Putea să moară.
Dar a supravieţuit.
Fireşte, tu-ţi aminteşti asta într-un fel în care eu nu pot.
Atunci de asta te temi.
De amintirile pe care le-am moştenit. De posibilitatea posedării.
De posibilitatea Monstruozităţii.
Tu nu.
Acum sunt sigură de asta.
Dar nu eşti sigură în privinţa lui Leto.
E suficient de puternic, Ghani ?
Leto ? Poate supravieţui la ce-l aşteaptă ?
- Ce-l aşteaptă ? - Secher Nbiw.
Poteca de Aur.
Leto a folosit aceste cuvinte în cursul întâlnirii noastre.
Are viziuni...
... despre un pelerinaj în adâncul deşertului.
O călătorie către un loc îndepărtat
unde îl vede pe tatăl nostru
şi îi spune că trebuie să schimbe lucrurile.
Să schimbe ?
Cum ?
Nu-mi poate spune.
Cred că-mi ascunde ceva.
Dar ştiu că nu e posedare şi nici Monstruozitate.
Şi când va sosi rândul fratelui meu să fie testat
şi el va supravieţui
la fel ca tatăl nostru.
A sosit un om care să te ducă mai departe în deşert.
Spune că te va ajuta să găseşti ce cauţi.
Deci s-a hotărât. Vom pleca în deşert.
Deci tu eşti omul Atreizilor, Gurney Halleck.
Nu-mi place.
De ce ar trimite familia Corrino daruri copiilor lui Muad'Dib ?
O încercare de a intra în graţiile viitorului împărat şi ale surorii sale.
Eşti la fel de neîncrezător ca mine, Duncan.
Cu sora mea, nimic nu e ceea ce pare.
Chiar şi nişte haine primite în dar pot fi periculoase.
Dar cum ?
Vreau să fie examinate în amănunţime.
Şi raportaţi-mi înainte să le daţi copiilor. S-a înţeles ?
Îţi simt bănuielile, Duncan.
Te întrebi dacă motivele mele nu ascund ceva mai complex.
Felul cum o prinţesă Corrino a ajuns în Casa Atreides ...
nu se uită uşor.
Planuri în alte planuri. Asta e, mentatule ?
Pui la îndoială loialitatea mea pentru această familie ?
Loialităţile care se schimbă odată se pot schimba din nou.
Sursele noastre din palat mă asigură
că veşmintele au fost primite.
Catalizatorul e bine ascuns.
Draga de Irulan nu-l va găsi niciodată.
Bravo.
Paranoia Aliei se intensifică pe zi ce trece.
Vede inamici peste tot.
Şi singura ei soluţie
e continua represiune.
Exact cum ne dorim.
Cu cât mai multă teroare seamănă, cu atât mai multă teamă şi confuzie iscă.
Cu cât Alia răspunde mai sever
cu atât mai mulţi fremeni alungă spre sud.
Şi curând se vor răscula făţiş.
Şi odată ce ne vom descotorsi de gemeni
Alia va fi extrem de vulnerabilă.
Dar nu trebuie să-l informăm pe Farad'n de planurile noastre până ce nu sunt înfăptuite.
N-are caracterul necesar.
Cum îndrăzneşti ?
Veşmintele acestea sunt darurile prinţului Farad'n în semn de bunăvoinţă.
E o ocazie de a reduce tensiunile dintre Case.
- Javid a făcut personal aranjamentele.
- Cu aprobarea Regentei, desigur.
- Voiam să mă asigur personal.
- Să te asiguri ?
Că nu era nici un subterfugiu. Nici un pericol.
Te-ai amestecat într-o chestiune diplomatică.
Asta nu e treaba ta.
Siguranţa gemenilor e în întregime treaba mea.
- Ticăloasă nesimţită. - Alia.
Cum de m-am ales cu un asemenea consilier remarcabil ca tine, Irulan ?
Ce soartă vicleană te-a preschimbat dintr-o nemernică Corrino
într-o linguşitoare înfumurată a Atreizilor ?
- De ajuns !
- Ba nu e de ajuns.
De acum înainte, nepoţii mei nu mai sunt în grija ta.
- Nu poţi face asta. - Eu sunt Regenta Imperiului.
Eu sunt păzitorul lor. Conduc în numele lor.
Corect. Nu-i lăsa să uite asta.
Ar trebui să te odihneşti.
Cum să mă odihnesc, mamă, când sunt înconjurată de neghiobi incompetenţi ?
Vezi în ce lume trăiesc, mamă ?
Vezi haosul pe care trebuie să-l suport ?
Da, văd.
Mă tem că văd totul prea bine.
- Alungă-i. - Plecaţi.
Plecaţi toţi.
Vino.
Ai rămas aceeaşi Bene Gesserit arogantă.
Iart-o pe fiica mea, Irulan.
A lăsat furia să-i întunece judecata în după-amiaz asta.
Sunt sigură că nu vorbea serios. (Eşti în mare pericol, Irulan)
Nu-ţi face griji pentru mine. (E lucrul de care ne temem ?)
Ţin minte cum e să fiu în locul ei. (Vreau să neg, dar nu pot)
Ştiu cât de singură poţi să te simţi. (E controlată de ceva din interiorul ei)
Înţeleg. (Monstruozitatea)
Şi, totodată, nu eşti niciodată singură. (Nu ştim ce poate face)
Ai în jur oameni care au nevoie de tine. (Ţie sau copiilor)
Viaţa la curte e uneori sufocantă. (Trebuie să-i duc pe gemeni în deşert)
Îţi pierzi uşor perspectiva. (La Stilgar în Sietch Tabr)
Mă bucur că putem fi sincere. (Alia are ochi şi urechi pretutindeni)
Simt că pot avea încredere în tine.
Pe deplin. Siguranţa lor mi-e unica grijă. (Am învăţat să-i evit de-a lungul anilor)
Ai grijă şi de tine. (Ai oameni de încredere ?)
Mulţumesc pentru grijă, Cucernică Maică. (Da. Fedaykini loiali)
Eşti foarte importantă pentru mine. (Atunci fă-o acum)
Am să-i spun Aliei că nu-i port pică pentru vorbele ei grele.
Eşti foarte înţelegătoare. (Grăbeşte-te. Nu trebuie să dai greş)
Uite-i. Pe aceia doi.
Îi vezi ?
Ne aşteaptă o navetă.
Leto, vino.
Grăbeşte-te.
Toţi cei care i-au ajutat pe gemeni să plece din oraş
să fie arestaţi şi aduşi în faţa mea.
Am să le dau un exemplu celor care mă sfidează.
Ieşiţi !
E mâna mamei mele.
O vreau moartă.
- Acum. - Nu, draga mea. Nu încă.
Răbdare, draga mea. Răbdare şi calm.
Acesta e remediul pentru mânie şi disperare.
Toţi se întorc împotriva mea.
Nu-ţi face griji, copilă.
Există multe căi ingenioase de a scăpa de o vrăjitoare enervantă.
Iar eforturile tale nu mă ajută.
Din nefericire, eforturile mele au fost întrerupte
de o fetiţă vicleană şi crudă.
Din câte ţin minte, ai fost încântată de fapta ta.
Ţi-am admirat cruzimea.
Dacă erai cu doar câţiva ani mai în vârstă...
De ce oare te ascult, bătrân pervers ?
Fiindcă eu vreau să te ajut. Fiindcă doar în mine poţi avea încredere.
Trebuie să te descotoroseşti de mama ta în public.
De ce nu-l chemi pe băiatul acela chipeş ?
Preotul.
Javid.
Să combini afacerile cu plăcerea.
Aveai dreptate, Muriz.
Paranoia ei creşte cu fiecare oră ce trece.
- A ordonat represalii imediate. - Bine.
Rebeliunea va creşte odată cu represaliile.
Cu cât mai mare va fi rebeliunea
cu atât mai repede duşmanii noştri se vor ucide reciproc.
Dă de veste zgripţuroaicei Corrino.
Spune-i că ne continuăm complotul.
Chiar dacă nu mai face parte din Consiliu
am rugat-o pe doamna Jessica,
slăvita mamă a lui Muad'Dib
să ni se alăture la ceremonia de audienţă.
Aducem înaintea sfintei familii un trubadur kadeshian.
Un pribeag nefericit
care a pierdut totul în afară de hainele de pe el
şi acum trebuie să implore curtea pentru...
Îndurare, Sfântă Maică.
Eu sunt Ghadhean Al-Fali,
naib al sietchului Gara Kulan.
Doamnelor, nu-l ascultaţi pe acest om. Nu i-a fost aprobat apelul.
Mă aflu aici pentru o cauză ce priveşte deşertul.
Cauzele ce privesc deşertul au o mare importanţă, fedaykine.
Dar, Cucernică Maică...
Da, doamnă. Sunt fedaykin.
Am luptat pe vremuri alături de Muad'Dib.
- Acesta nu e locul potrivit pentru...
- Vom asculta această cauză a deşertului.
L-am abandonat pe prietenul nostru, deşertul, Sfântă Maică.
Shai Hulud nu mai cutreieră nisipurile.
Nu poate fi găsit decât în ţinuturile pustii, departe de poporul nostru.
Superstiţioşii din Deşertul Interior
s-au temut dintotdeauna de transformarea pământului nostru.
Un pământ pe care nu creştea nimic.
Acum cresc plante.
Se înmulţesc ca larvele pe o rană.
Sunt nori pe cer ...
şi ploaie.
Slăvită mamă a lui Muad'Dib, ploaie din cerul Dunei.
Este moartea noastră, a tuturor.
Nu facem decât ce ne-au spus Liet şi Muad'Dib.
Le pui la îndoială cuvintele sfinte ?
Şi ce se va întâmpla cu viermii ?
Va mai rămâne nişte deşert şi viermi.
Dacă dispar viermii, dispare şi mirodenia.
Şi dacă mirodenia nu mai curge, cu ce monedă ne vom cumpăra modul de viaţă ?
Tăcere !
Acestea sunt chestiuni de stat.
Şi n-ai să pui la îndoială înţelepciunea acestui guvern
de a face cum crede de cuviinţă.
Gloatele deşertului trebuie să ne accepte judecata.
Noi domnim aici ...
nu plebea nisipurilor.
Ajută-ţi fratele la nevoie.
Mulţi dintre voi se tem că m-am întors pe Arrakis ca Bene Gesserit.
Că mi-am abandonat loialitatea faţă de întovărăşirea Atreizilor cu deşertul.
Dar din ziua când fremenii
mi-au dăruit viaţa mie şi fiului meu
am fost mereu fremenă.
Şi voi fi mereu fremenă.
Taci !
Nu putem abandona deşertul.
Fiica mea minte.
Viermii nu vor supravieţui dacă deşertul se micşorează.
Ea ştie asta.
Producţie de mirodenie va scădea
până va ajunge doar la o fărâmă din ce-a fost.
Şi când se va întâmpla asta...
Vom stăpâni peste cea mai rară comoară din Univers.
Vei stăpâni în iad.
Fedaykine, noi cei care am fost asupriţi ştim cum să luptăm împreună.
Am oameni aici, doamnă.
Când religia şi politica călătoresc împreună,
urmează uraganul.
Poteca de Aur. Acum depinde de tine.
Furtuna deşertului care nu poate fi oprită.
Uraganul.
Leto, nu.
Poteca de Aur e periculoasă.
E calea pe care n-am putut-o urma.
Ai avut încă o viziune, nu-i aşa ?
Evenimentele se succed mai repede decât am anticipat, Ghani.
Trebuie să plecăm acum.
La Jacurutu ?
Răspunsul e acolo. O ştiu.
Nu ne putem întoarce. Trebuie să terminăm asta.
Muad'Dib, zeul, trebuie distrus.
Trebuie să găsim Poteca de Aur.
- E o cale periculoasă.
- E singura scăpare din capcană.
El i-a văzut deznodământul.
Ultima viziune a tatălui nostru. Ştia că e posibilă.
Nu vezi ? Asta ne-a lăsat nouă.
Ne-a lăsat nouă.
Nu-mi spui totul, nu-i aşa ?
Ai văzut lucruri pe care mi le ascunzi.
Îmi dau seama.
Sunt numai lucruri pe care nici eu nu le înţeleg...
încă.
Dar sunt încrezător, Ghani.
Sunt încrezător că, orice s-ar întâmpla, când va sosi timpul
vom şti amândoi ce să facem.
Eşti sigur că vom reuşi ?
Sunt sigur că, dacă nu încercăm, eşuăm.
Mi-e frică.
Frica e ucigaşul minţii.
- Îmi voi înfrunta frica. - O voi lăsa să treacă prin mine.
Suntem gata pentru diseară.
- L-ai văzut pe acela ? - Cel care a trecut de partea duşmanilor ?
Fără îndoială. Palimbasha.
L-am văzut în bazarul din Arakeen cu tigrii.
Fără îndoială că are un rol de jucat.
Eşti gata ?
Mi se pare ironic că folosim darurile de la inamicii noştri ca mijloc de evadare.
Dar îţi place oricum şarada asta, nu ?
- Mă cunoşti prea bine. - Da, prea bine.
De aceea vreau să-mi promiţi că nu vom fi mai nesăbuiţi decât e nevoie.
Numai cât e nevoie.
Nu va dura mult până se va da alarma.
Pe acolo. Calea spre Jacurutu.
Nu se vor gândi că ne-am dus în direcţia aceea.
Ne vom odihni aici până ce vom aranja să vă scoatem din oraş.
Dacă nu se va face ceva,
războiul civil e inevitabil.
Trebuie să-i ducem un mesaj lui Stilgar.
Trebuie să convoace Consiliul Naibilor.
Trebuie s-o supunem pe Alia Judecăţii Posesiunii.
Ştii ce va însemna asta, Cucernică Maică.
E fiica ta.
Ştiu ce înseamnă.
Un mandat oficial pentru arestarea fedaykinului Al-Fali
şi a complicilor săi din sietchul Gara Kulan.
Afişează-l în toate oraşele. Dă de veste în toate sietchurile.
Conspiraţia pentru asasinarea Regentei imperiale
şi răpirea mamei lui Muad'Dib trebuie zdrobită fără milă.
Te uiţi la mine sau mă analizezi, Duncan ?
Strâng date.
Trebuie s-o găseşti, Duncan.
Trebuie s-o găseşti şi s-o aduci înapoi la mine.
Cu siguranţă, datele tale indică pericolul în care mă aflu.
În care ne aflăm.
Poate amantul tău te va consola mai bine decât mine.
Am făcut multe greşeli, Duncan. Foarte multe greşeli.
Fiindcă mi-a fost teamă.
Mi-e ruşine de slăbiciunea mea.
Iartă-mă, te rog.
Mi-am pierdut cumpătul, Duncan.
Ştiu că a fost o greşeală, dar o pot remedia.
A fost doar o greşeală datorată oboselii, atâta tot.
Îi pot face pe toţi să înţeleagă.
Pe toţi în afară de ea.
Trebuie să te ocupi de ea.
E mama ta.
E Bene Gesserit, indiferent ce-a spus acolo.
Iar zgripţuroaicele astea nu vor decât să mă pună la încercare.
Te rog, Duncan.
Te rog.
Eşti singurul în care am încredere.
Eşti singurul care mă iubeşte îndeajuns.
Trebuie s-o elimini.
Casa Atreides nu trebuie să păţească nimic rău.
Oricare ar fi preţul.
Te-ai descurcat bine.
Taci din gură.
Cum doreşti, doamnă.
Le-am găsit hainele lângă brutărie, Stilgar.
Suntem siguri că nu mai sunt în sietch.
Cred că poartă veşmintele acelea pe care le-au adus de la Arakeen.
Dar echipele de căutare nu le pot găsi urma în deşert.
Nici nu vor găsi. Decât dacă copiii vor.
- Nu le convine prezenţa mea aici.
- Sunt puritani, Cucernică Maică.
Nu le place ce-a ajuns revoluţia lor.
Atunci trebuie să-i conving că nici mie nu-mi place.
A sosit un mesager cu imunitate de la Stilgar. E urgent.
Ai un mesaj de la Sietch Tabr.
Fali, stai !
Nepoţii tăi au dispărut.
Am venit să te aduc la Sietch Tabr cât mai repede cu putinţă.
Nu te du cu el, Sfântă Maică.
E un ghola.
Era cel mai credincios războinic al ducelui meu.
A murit odată, salvând viaţa lui Muad'Dib ...
şi a mea.
Dar e soţul Aliei.
E încă Atreides.
Fiica mea nu e.
Nu avem mult timp.
Cum rămâne cu fedaykinii care m-au ajutat ?
Alia a emis un mandat pe numele lor.
- Crime împotriva imperiului. - Bineînţeles.
Stilgar le va oferi adăpost dacă ajung la Tabr.
Atunci asta o să şi facem.
Când reprezentanţii imperiali vor găsi acest loc
nu trebuie să rămână nimic decât vântul şuierând printre pietre.
Precum porunceşte Sfânta Maică.
Fie ca Shai Hulud să vă păzească drumul.
E adevărată ştirea despre nepoţii mei, Duncan ?
N-ai mai fi venit dacă n-o credeai, doamnă.
Stilgar bănuieşte că au prevăzut această criză.
Se teme că s-au dus în deşert.
Am făcut multe greşeli cu fiica mea, Duncan.
Au fost multe greşeli, doamnă.
Şi eu le-am repetat pe cele mai multe.
- Nu va supravieţui Judecăţii Posesiunii. - Nu.
Nu acesta e drumul spre Sietch Tabr, nu-i aşa ?
Nu, doamnă.
Ai de gând să-mi spui unde mă duci ?
Într-un loc în care nici Alia nu se va gândi să ne caute.
- Nu cred că ne-au văzut.
- Nu cred că ne căutau pe noi.
N-avem mult timp.
Trebuie să ajungem la stâncile acelea înainte de asfinţit.
Echipele de căutare vor ajunge curând aici.
- N-a fost un vierme. - Un animal.
Mai multe.
E mai aproape acum.
Mult mai aproape.
Mişcă !
- E o peşteră acolo sus. - Fugi.
Intră !
Povestea Dunei e departe de sfârşit.