O URMĂ DE CRIMĂ
Aşa că am sunat la aeroport la Aspen şi le-am spus că aterizez acolo.
Mi-au spus că nu au spaţiu în nici un hangar.
Vă puteţi imagina asta?
Am cheltuit 20 de milioane de dolari pe un avion privat şi îmi spun că nu au un loc de parcare.
Hm!
Aşa că am cerut să vorbesc cu directorul, o femeie, i-am spus cine sunt şi ce vreau.
Ea mi-a spus: "Oh, domnul Calvert! Nu ştiam că sunteţi dumneavoastră."
"Desigur, vom găsi o soluţie."
I-am spus: "La naiba, atunci găseşte soluţia, iubito..."
"Am o grămadă de bani de lăsat în oraşul tău."
"Sau mai bine zis, banii pe care-i lasă soţia mea"
"vor menţine economia pe linia de plutire."
Toată lumea întreabă unde ai dispărut.
Dacă nu mă lasă să fumez în sala de bal.
La dracu, singurul loc unde pot fuma este aici.
Eşti nepoliticos, Clifford. Întoarce-te la masă.
Bine. Atunci, partenere, dă-mi unul pentru drum.
- Nu te-ai săturat? - De ce să mă satur?
De tine?
- A fost o glumă. - Nu a fost amuzantă.
- Scoate-ţi pălăria, Clifford. - Mi-e frig la cap.
- Unde naiba e masa, Cathleen? - E aici.
Plătesc 1.000 de dolari locul ca să stau înghesuit ca sardinele.
- Bună. - Bună.
Hei, Clifford, ce mai faci?
Scuzaţi-mă.
Stai pe loc, Seltzer!
Vreau să vorbesc cu tine.
Nu cred că ar trebui să vorbim aici. Suntem în litigiu.
Ai făcut o investiţie proastă, şi acum vrei să dai vina pe mine.
Clifford, informaţiile financiare pe care ni le-ai furnizat au fost false, şi tu ştii asta.
- De ce nu vrei să recunoşti? - Nici o şansă, Seltzer.
Ai putea pierde mai mult decât bani pentru asta. Îţi vei pierde licenţa.
Mă ameninţi?
- Clifford, te rog. - Spun doar că voi merge mai departe,
încât să atrag atenţia Comisiei de Control Financiar,
asupra acestor nereguli.
Să nu îndrăzneşti să mă ameninţi, vierme mizerabil.
Oh, Doamne!
Dumnezeule! Clifford! Ce faci?!
Cathleen!
- Mă duc la culcare. - Nu mai eşti încă supărată, nu?
- M-ai umilit! - Pentru că l-am împins pe Seltzer un pic?
- A meritat-o. - Poate că aşa e.
Dar nu în faţa prietenilor mei, şi nu pe cheltuiala mea.
Pe cheltuiala ta?
Nu-mi place să-ţi spun asta, dragă,
dar dacă el v-a câştiga acest proces
atunci va trebui să te obişnuieşti să numeri mărunţişul, ca atunci când ne-am întâlnit.
În cazul în care Comisia intră pe fir, aş putea ajunge falit.
Ce zici, Cathleen?
Poţi să-ţi imaginezi cum ne-ar sta într-o locuinţă cu o singură cameră?
În acel moment Clifford i-a tras un pumn lui Howard.
A fost atât de jenant. Clifford e o brută.
Nu este sensibil şi pasionat cum eşti tu.
Aş vrea să fie aşa în fiecare zi.
Şi eu. Nu e nimic ce să-mi doresc mai mult.
- Nu divorţez de Clifford. - Am înţeles.
Uită-te, crede-mă, nu vreau să te văd săracă.
- Alb sau roşu? - Alb.
Bine, pentru că nici nu aveam roşu.
Atunci la ce m-ai mai întrebat?
- Nu ai un tirbuşon adevărat? - Şi ăsta e foarte bun.
Eşti sigură că acordul prenupţial este atât de rău cum crezi tu?
Crede-mă, acordul prenupţial este criminal.
M-aş alege doar cu firimituri.
Ce zici, există un duh în această sticlă?
Ei bine, dacă ar exista, şti ce i-aş cere să facă?
Să-l facă pe Clifford... să dispară.
Puf! A dispărut.
Am putea să-l facem să dispară.
Ce vrei să spui?
- Ei bine, am putea. - Nu!
Dacă i se întâmplă ceva lui Clifford, şti cine ar fi principalul suspect?
Tu.
- Dar nu voi fi eu cea care o va face. - Ei bine, asta ştiam deja.
În plus, faptul că Clifford şi Howard Seltzer se urăsc,
dacă ceva s-ar întâmpla cu Clifford s-ar crede că Howard a făcut-o.
- S-ar uita în continuare la tine. - Nu-mi pasă dacă se uită.
Ar face mult mai mult decât să se uite la tine.
Nu, scumpo, sau divorţezi... sau ne vedem ocazional pe furiş.
Nu aş putea trăi cu ce-mi oferă acel Contract prenupţial.
Nu trebuie să mă convingi.
Am fost săracă odată.
Şi niciodată nu vreau să mai fiu.
Ei bine, a fi sărac nu este distractiv!
Sunt de acord cu tine.
Nu vreau să-l văd pe Clifford mort.
Vreau să-l înlătur din drum.
Să putem cheltui toţi banii.
Să cheltuieşti bani sună grozav.
Dar... pe de altă parte nu e înţelept.
Nu-ţi face griji, dragă, sunt de acord cu tine.
Nu trebuie să-l omorâm pe Clifford.
În loc să-l ucidem pe Clifford şi să dăm vina pe Howard...
Da?
...ce se întâmplă dacă îl ucidem pe Howard îl implicăm pe Clifford?
- Clifford? - Hm?
- A luat casa foc. - Mm-hm?
- L-au găsit pe copilul Lindbergh. - Da?
- Clifford! - Ce?
- Vei fi acolo la ora şapte, bine? - Bine.
- E o nuntă. Nu poţi întârzia. - Voi fi acolo.
Ai adresa, da? La Marina?
Jiminy, Cathleen, desigur, am adresa!
Ştiu unde este, ştiu la ce oră este. Voi fi acolo, OK?
Taca, taca, taca, taca! Nu-ţi mai tace gura.
Clifford. Oh, bine. Eşti pe drum.
Traversez Westwood chiar acum.
Nu cumva ai răcit, dragă?
O ajut pe Christina să-şi pună rochia de mireasă, aşa că dacă eu nu sunt la biserică...
Te voi găsi.
- Da? - Îmi pare rău că te deranjez,
dar vorbeam la telefonul din maşină cu soţia mea.
Fiica mea a fost dusă de urgenţă la spital.
Dar telefonul s-a defectat. Nu ştiu ce s-a întâmplat cu el.
N-am găsit o cabină telefonică. Pot să vă rog să folosesc telefonul dvs. ca să sun la spital?
- Vă mulţumesc foarte mult. - La naiba!
Am uitat să deconectez alarma.
Chiar şi în Bel Air nu poţi să nu fi atent în aceste zile.
- Puteţi folosi telefonul de aici. - Mulţumesc. Mulţumesc foarte mult.
Pur şi simplu nu-mi pot imagina ce problemă ar putea fi. Era... foarte sănătoasă.
Nu a fost bolnavă niciodată. Da. Da.
Încerc să localizez un pacient. Norris Veronica.
Mulţumesc. Mă conectează cu camera ei.
Arlene, ce s-a întâmplat cu Veronica?
Nu...
Nu, dar ce a spus doctorul?
- Alo. - O să fie bine?
- Nu, totul este bine. - Oh, mulţumesc lui Dumnezeu!
- Am uitat să deconectez alarma. - Voi fi acolo cât pot de repede.
Parola? Da. Coach.
Mulţumesc.
Puteţi crede asta? Doctorul a spus că a fost, probabil, o intoxicaţie alimentară uşoară.
Mă bucur să aud asta.
Da, adevărul e că te cuprinde panica atunci când se întâmplă ceva cu copii.
- Aveţi copii? - Um... Nu.
Cred că vă simţiţi singur doar cu soţia dumneavoastră într-o casă atât de mare...
E o casă foarte frumoasă.
Ar fi perfectă pentru copii.
Nu sunt căsătorit. Am fost prea ocupat cu serviciul pentru a-mi permite să achit casa asta.
Casa mea... Noi avem doar o mică fermă în Valley.
Dar soţia mea tot mă roagă să angajăm o menajeră.
Trebuie că aveţi patru sau cinci menajere aici pentru a păstra totul curat.
Nu, nu, doar una. Şi vine doar de trei ori pe săptămână.
Ei bine, e impecabil.
Pun pariu că e la etaj şi deretică chiar acum.
- Nu. Nu vine decât mâine. - Desigur. Da.
Dacă altcineva ar fi fost în casă ar fi venit când a pornit alarma.
Ce...
Poliţia!
E cineva acasă?
Cred că voi face o plimbare, să iau aer. Vrei să vii?
Nu.
Deci rămăsesem la ce i-am spus chelnerului.
Băiete, ţi-am cerut doar o friptură, nu te-am trimis să-mi aduci toată vaca.
Bună. Ce mai faci?
Clifford?
Îmi place melodia asta. Dansezi cu mine?
- Eu nu dansez. - Te rog, Clifford, doar un dans.
Haide, dragă. Nu am dansat în ultimii ani.
Nu este chiar aşa de rău, nu?
Altă dată voiai să dansezi tot timpul. Îţi aminteşti?
- Hei, John. - Hei, locotenente.
- Vrei o banană? - Ce?
Sunt foarte sănătoase.
- Ce e foarte sănătoasă? - Sunt cele mai bune.
Nu ştiu dacă şi la plămâni, dar pentru rest sunt bune.
- Oh, banane. - Vrei una?
Da, voi lua o banană.
- Ce ai? - Will, vino aici.
El a descoperit cadavrul.
- Am primit un apel... - Vrei o banană?
O, mulţumesc.
Alarma de la această casă s-a declanşat la ora 18:25. Am ajuns la 18:31.
- Ai văzut pe cineva? - Nu.
- Vreo armă? - Nici o armă.
Doamnă? E de la compania de securitate.
- Cum vă numiţi? - Colenari. Bobby Colenari.
De la compania de alarmă. Spune-i locotenentului ceea ce mi-ai spus.
- Prima alarmă a fost la 18:19. - Prima alarmă?
Computerul indică faptul că a fost declanşată de senzorii de la uşa din faţă.
- Vreun semn de intrare forţată? - Negativ.
Am sunat aici. Asta e procedura. Avem nenumărate alarme false.
Dl Seltzer a spus că totul era în regulă. Chiar ne-a dat parola.
Deci, v-a dat parola la prima alarmă. A fost şi o a doua alarmă?
La 18:24. Acum, calculatorul,
indică faptul că alarma a fost declanşată de la butonul de panică de pe acest panou.
Chiar aici.
Bineînţeles că dacă s-a acţionat butonul de panică am luat totul foarte în serios.
Am sunat la 911 şi apoi am sunat acasă la domnul Seltzer.
Domnul Seltzer nu a răspuns la telefon.
Asta probabil pentru că decedase deja.
Corect. 18:19, 18:24...
Cinci minute.
Cinci minute... Mă întreb ce s-a întâmplat în cele cinci minute.
El nu s-a simţit ameninţat la prima alarmă
pentru că le-a dat parola corectă, nu?
În cazul în care se simţea ameninţat, ar fi dat o parolă greşită.
- Nu astfel se procedează? - Aşa e.
- Crezi că îl ştia pe ucigaşul lui? - Este posibil.
- Are soţie? Copii? - Vecina spune că era singur.
Are pe cineva la care să putem apela în caz de urgenţă?
Cunoaştem numele avocatului său, Tracy Rose.
- A vorbit cineva cu ea? - Am sunat-o acasă dar a răspuns robotul.
Ştirea asta nu e de lăsat pe banda robotului.
Oh, Doamne!
- Un glonţ? - Aşa se pare.
Da.
Ce naiba e asta?
Dacă ar fi să ghicesc, aş spune că e păr de origine animală.
Bine.
- Patrick Kinsley, LAPD Medicină legală. - Locotenent Columbo.
- Încântat să te cunosc. - Este plăcerea mea, domnule.
Ei bine, la prima vedere totul pare curat, nu-i aşa? Nu e atins nimic.
Roger! Se pare că nu a lăsat multe urme, nu-i aşa? Ai ceva?
- Nu, domnule. Sigur că nu. - Ei bine, poate vom avea noroc.
Oh! Am adus nişte cafea pentru voi.
Şi gogoaşa favorită a lui Billy, aşa că...
- Am să le las acolo. - Mulţumesc. Apreciem asta.
- Domnule Kinsley, ne-am întâlnit vreodată? - Nu cred.
O, cu atâtea cazuri la care am lucrat, credeam că-i ştiu pe toţi de la medicina legală.
Ei bine, am predat la academie până cu câteva luni în urmă.
Oh! Aşa se explică.
Mi-am frământat creierii încercând să-mi dau seama dacă ne-am întâlnit vreodată.
Locotenent, când am ajuns am văzut o pisică.
A fugit atunci când am deschis uşa.
- Şi unde e acum? - Nu ştiu.
- Găseşte pisica, Ofiţer. - Imediat, domnule?
Pisica ar putea fi singurul martor la această crimă teribilă.
- Vreau pisica. - Da, domnule.
- Deci nu crezi că vei găsi mai mult, nu-i aşa? - E prea devreme să spun.
Deoarece cu... cu urmele...
niciodată nu... nu cunoşti adevărul înainte de laborator.
Ai văzut ceva?
Nu. Cercetez camera.
- Te uiţi după ceva în special? - Nu chiar. Nimic şi totul.
Un ucigaş, de obicei, tot lăsa ceva în urmă.
Trebuie doar să căutăm şi să găsim.
Ei bine, dacă e mai mic decât un cercel, nu te pot ajuta.
Aseară, soţiei mele i-a căzut un cercel. Unul preferat.
- Huh. - Am stat pe mâini şi pe genunchi,
şi m-am târât pe covor o oră. Nici un cercel.
Să înebunesc nu alta. Nu l-am mai găsit.
Ei bine, locotenente, de ce nu ai folosit aspiratorul
şi apoi să goleşti conţinutul din sac pe o foaie albă?
Asta e o idee bună. Îi voi spune că un expert criminalist m-a învăţat.
- Corect. - Soţia mea va fi impresionată.
Aţi terminat cu cadavrul?
Aş dori să-l mutaţi pentru a verifica zona de dedesubt.
Verifică, eu nu mai am nevoie.
Rogan. Ai fotografiat cadavrul?
- Am făcut-o, locotenente. - OK.
- Imediat ce ajung acasă, aspir covorul. - Poftim.
- Mulţumesc pentru sfat. - Cu plăcere, locotenente.
Uh, Miss Rose?
Domnişoară Tracy Rose?
- Ce vrei? - Eşti domnişoara Tracy Rose?
Presupun că eşti. Am văzut numele tău în faţa locului de parcare.
- Ce vrei? - Eu sunt de la poliţie.
- Da? - Ai ceva timp?
- Aş dori să vorbesc cu tine. - Nu e încă 8:00.
Da, doamnă. Sunt de la Omucideri.
- Eşti aici pentru Howard Seltzer. - Am încercat să vă sun aseară.
Am fost în San Diego cu afaceri.
Iartă-mă. Când am auzit la ştiri, nu-mi venea să cred. Încă nu-mi vine să cred.
- Cine ar face un astfel de lucru? - Am sperat că mă veţi ajuta cu asta.
Noi credem că este posibil ca domnul Seltzer să-l fi cunoscut pe ucigaş.
Ştiu că nu era căsătorit. Avea o ex-soţie sau o iubită?
Asta e o întrebare destul de sexistă. Bărbaţii ucid mult mai des decât femeile.
Ex-soţiile şi iubitele ucid mai mult decât oricine altcineva.
Ah. Ei bine, Howard nu a fost niciodată căsătorit.
Şi, despre o iubită... Nu ştiu. Era foarte discret.
Eu nu m-am ocupat viaţa sa privată, ci doar de afacerile sale.
Ei bine, tot e ceva, doamnă.
Pe scurt, Seltzer a reclamat că i s-au prezentat informaţii false
privind situaţia financiar-contabilă.
Activele au fost supraevaluate şi omise unele datorii semnificative.
Howard s-a ars destul de rău.
Numele celui cu care a făcut afacerea este Clifford Calvert.
Dacă Howard ar câştiga, atunci toţi investitorii l-ar da în judecată pe Calvert
şi asta l-ar putea costa zeci de milioane.
Uh... Te-ai întâlnit cu tipul ăsta?
Odată, la o recepţie.
El a avut tupeul să îl lovească pe Seltzer cu pumnul în figură.
- Oh... Ei bine, asta e groaznic. - E un om căsătorit!
Asta nu spune foarte mult despre caracterul lui.
Vă mulţumesc foarte mult, domnişoară Rose.
Locotenente... Sper că-l veţi găsi pe ucigaşul lui Howard.
Îl voi găsi, d-ră Rose.
Îl voi găsi.
Bună dimineaţa, doamnă. LAPD. Aş dori să vorbesc cu Clifford Calvert.
- Domnul Calvert doarme încă. - Pot vorbi cu cineva?
- Vino, te rog. - Mulţumesc, doamnă.
- Cine e, Marlena? - Uh... Doamna Calvert?
- Da. - Signora. Signore Columbo.
Uh... Locotenent Columbo. Vă mulţumesc foarte mult, doamnă.
- LAPD. - Poliţia?
Da, doamnă.
- Ce pot face pentru tine? - Este vorba despre domnul Seltzer, doamnă.
Howard Seltzer?
Ce spui de Howard Seltzer?
A fost la ştiri aseară, doamna Calvert.
N-am văzut ştirile aseară. Am fost la o nuntă până foarte târziu.
- Cu soţul tău? - Da. De ce?
- Este acasă soţul dvs., doamna Calvert? - E sus, doarme.
- Pentru ce toate astea? - Mi-e teamă că domnul Seltzer este mort.
- Mort? - Da, doamnă.
Când a fost ultima dată când soţul tău l-a văzut pe domnul Seltzer?
- Doamnă Calvert? - Ce?
Uh... Când a fost ultima dată?
L-am văzut... L-am văzut la o petrecere cu câteva nopţi în urmă.
Marţi? Miercuri? Joi?
Miercuri. Oh, Howard mort! Cum s-a întâmplat?
Se pare, doamnă...
că el a fost ucis.
Ştiu că acest lucru trebuie să fie un şoc. Vreau să clarific doar un singur lucru.
Am înţeles că domnul Seltzer l-a dat în judecată pe soţul tău.
Oh... Sunt nişte acuzaţii false. Soţul meu nu a greşit cu nimic.
Oh, sunt sigur că nu. În ziua de azi oamenii de afaceri se dau în judecată unii pe alţii pentru nimic.
- Ce doriţi să clarificaţi? - Să clarific?
Oh, da.
Deci miercuri domnul Seltzer şi soţul tău au vorbit unul cu altul?
- Au schimbat câteva cuvinte. - Cuvinte?
Ca părţi într-un proces nu sunt tocmai fericiţi să se vadă unul pe altul.
- Asta a fost tot. - Înţeleg.
Cred că voi urca la etaj să-l trezesc pe soţul meu.
Seltzer a fost ucis? Asta e cea mai bună veste pe care am auzit-o în ultima perioadă de timp.
Bună dimineaţa, domnule.
Am înţeles că l-aţi văzut pe Dl. Seltzer în ultima miercuri noapte.
Da, l-am văzut pe viermele ăla mic miercurea trecută.
Conform spuselor soţiei tale ai avut un schimb de cuvinte cu el.
Cuvinte? I-am tăbăcit fundul.
Pentru că te-a dat în judecată, domnule?
- Sunt suspect? - Oh, nu, domnule.
Aceasta este doar rutină. Trebuie să depun un raport.
Deci, vă rog să-mi răspundeţi la câteva întrebări, şi apoi plec.
Îmi pare rău, domnule.
Despre ce?
Aţi fost vreodată în casa domnului Seltzer?
Nu. Altceva?
- Unde aţi fost azi-noapte, domnule? - La o nuntă în Marina del Rey.
- Altceva? - La ce oră ai ajuns acolo?
- Şapte. - Şi unde ai fost înainte de asta?
Am fost în biroul meu toată ziua. Am mâncat la prânz în biroul meu.
La 17:30 sau 18:00 m-am urcat în maşina mea şi am condus până la Marina del Rey pentru nuntă.
Deci ai fost în maşină începând cu aproximativ 17:30- 18:00, până la 19:00.
- Aşa e. - Ai oprit undeva?
Nu. Nu.
Oh, stai puţin. M-am oprit la o farmacie pentru nişte picături de tuse.
Nu am vrut să tuşesc la nuntă.
Ei bine, asta a fost tot, domnule. Mulţumesc pentru timpul acordat.
Uh... Sunt trabucuri cubaneze, domnule?
Invoc al cincilea amendament.
Ei bine, domnule, şi eu sunt fumător înrăit de trabuc.
Oh. Ei bine, doreşti să fumezi unul din acestea, Detectiv?
Oh, nu, domnule. Nu.
Ştiu cât de scumpe sunt. Ca să nu mai vorbim de legalitatea obţinerii.
Haide, ia unul. Nu voi spune nimic la nimeni.
Ei bine, vă mulţumesc, domnule.
Oh, Doamne.
Încă ceva, domnule. Nu pot să cred că am uitat să vă întreb asta.
Ce este aceasta?
- Ai un pistol, domnule? - Da.
Calibrul 38.
Este înregistrat. Totul e legal.
Pot să-l văd?
Dacă te face să te simţiţi mai bine...
Cathleen, ai văzut arma mea?
Eu, nu, dragă.
Vrei să-mi aduci ceva de băut?
Cliff, dragă, este un pic cam devreme.
Am nevoie să beau ceva, la naiba!
Sunt sigur că există o explicaţie pentru aceasta, Mr Calvert.
Care?
Că l-am împuşcat pe Howard Seltzer şi apoi am scăpat de armă?
Ai făcut-o?
Am întrebat şi eu, domnule.
Trebuia să ţin sertarele încuiate, dar asta e.
S-au perindat destui pe aici.
Am avut unele probleme cu personalul. Am schimbat două cameriste şi un şofer.
Tocmai am renovat bucătăria.
Muncitorii ar fi putut intra aici oricând.
Oricine ar fi putut să o ia. Nu e aici.
Sunt sigur că o să apară. Ştii cum este...
când pierzi ceva, cauţi şi cauţi, şi găseşti când nu te aştepţi.
Trebuie să plec. Mai am o grămadă de lucruri de făcut.
Prima zi de anchetare a unei crime, credeţi-mă...
e criminală!
Bună ziua, domnule.
Doamnă.
Hei, Will!
- Ai găsit pisica? - Nu încă, domnule.
- Ei bine, continuă să o cauţi. - Da, domnule.
Aici, pis, pis, pis!
Pis, pis, pis!
- Cine a fost la uşă, Harry? - Harriet, dânsul este Lt Columbo. Poliţia.
- Poliţia?! Oh, dragă. - E doar o rutină, doamnă.
Trebuie să verific dacă o anumită persoană a participat la nunta fiicei tale.
- Un oaspete? - Puteţi să confirmaţi participarea lui Clifford Calvert?
Clifford Calvert? Ce-a făcut?
Nu a făcut nimic. Trebuie să verific tot ce a făcut noaptea trecută.
Deci, îl ştiţi pe domnul Calvert?
Ei bine, soţia lui, Cathleen, este prietenă cu fiica noastră,
aşa că, da, locotenente, Clifford Calvert a fost la nuntă.
- Îţi aminteşti ce oră a ajuns? - Îmi pare rău, locotenente.
A fost nunta fiicei mele. Nu am văzut pe nimeni altcineva.
Ah, da, doamnă.
Dar dumneavoastră, domnule? Vă mai amintiţi când l-aţi văzut prima dată pe domnul Calvert?
Da. Când am condus-o pe Christina spre altar, l-am văzut cu Cathleen.
- La ce oră a fost, domnule? - Oh... aproximativ 19:00.
- Domnul Calvert a participat la petrecere? - Oh, da, desigur!
- Şi nu aveţi nici o poză? - Oh, da, sigur că da!
- Aş putea să le văd? - Oh, da, desigur!
Oh, nici nu şti ce bucurie i-ai făcut.
Mireasa era atât de frumoasă. Toată lumea o admira, nu-i aşa Harry.
- Uită-te. Nu-i aşa că e o mireasă frumoasă? - Da, doamnă, este frumoasă.
Şi Harry. Uite-l pe Harry cum plângea.
Sunt sigur că locotenentul are lucruri mai importante de făcut decât să se uite la instantanee cu mine.
Asta e o poză cu domnul şi doamna Calvert?
Da. Nu sunt un cuplu frumos?
Da, doamnă, sunt un cuplu frumos.
Asta cu siguranţă.
Uh, aici este domnul Calvert?
Da, aşa cred.
Să fiu al naibii, cred că celălalt e Ted!
Doamne, cât s-a îngrăşat!
- Ce zici de asta? - Acolo e Clifford şi Cathleen.
- Dansează. - Poate vedea şi el.
Aş putea împrumuta aceste două fotografii?
- Desigur. Am dubluri. - Vă mulţumesc.
Mi-aţi fost de un mare ajutor. Vă mulţumesc foarte mult.
Locotenente, va fi nevoie de noi ca martori la proces?
- Nu cred asta. - Spune-ne dacă ai nevoie de ajutor.
Am fost detectiv amator.
Ei bine, dacă mă blochez, vă voi suna, domnule.
Aşteaptă puţin, locotenente.
Trebuie să mă ajuţi să scap de unele din aceste fructe.
- Iată. - Îmi plac merele, dar... era suficient unul?
Nu vă ruşinaţi. Nu e nimic greşit în a accepta fructe.
Nu e un secret că poliţiştii sunt insuficient plătiţi.
Poţi spune că aşa e, doamnă. Larevedere.
Un poliţist a fost acasă. Un locotenent, Columbo.
- Bine. - A cerut să vadă arma lipsă.
- Bine. - Ştia despre proces.
- Bine. - Şi de incidentul între Cliff şi Howard.
- Că l-a lovit. - Asta e foarte bine.
Ar fi trebuit să vezi. Clifford a fost perfect.
N-a încearct să ascundă faptul că-l ura pe Howard.
Chiar a spus că se bucură că Howard e mort.
Oh, poliţistul tocmai a sosit
El... împarte mere.
Cred că tipul e cel puţin nătărău.
- Din partea ta totul e bine? - Da. Va merge şi mai bine.
- E totul în regulă? - Oh, el... vine spre biroul meu.
- Mi-a oferit un măr. - Nu mi-ai răspuns, Patrick.
Mă asculţi? Când te pot vedea?
Nu acum. Nu pentru un timp.
- E prea riscant. - Patrick!
Sună-mă mai târziu, OK?
Nu, stai. E totul în regulă?
Da, e... în general merge bine.
Patrick, eu te cunosc.
Ceva nu este bine. Înţeleg din vocea ta.
Nu-i nimic. Doar că acel capăt de trabuc nu mai era în scrumieră.
Nu era capătul de trabuc?
Nu... Mă întreb dacă nu cumva unul dintre cei sosiţi acolo l-a luat.
Du-te din nou acolo şi găseşte-l.
Kurtz a fost primul acolo, la casă.
Voi vorbi cu el.
Domnule Kurtz. Pot vorbi cu tine o clipă?
- Sigur. - Aici scrie că erau patru scrumiere.
- Am văzut doar trei. - Nu, au fost patru.
La naiba! Cred că am ratat una. Şi le-ai verificat pe toate patru?
Da.
- Nu era scrum? - Nu, nu. Perfect curate.
Vreţi un măr?
Ia unul. Sunt bune.
- Mulţumesc. - Mulţumesc.
Ai putea să ne laşi un moment, te rog?
Sigur. Chiar trebuie să întocmesc un raport.
- Nu-l curăţa de coajă. - De ce nu?
Toate vitaminele sunt în coajă.
Eu nu înlătur nimic la un măr. Mănânc tot, inclusiv seminţele.
- De fapt, seminţele de măr conţin cianură. - Da?
Oh, da.
Pe drum până aici, am mâncat o grămadă de seminţe. Înseamnă că...?
Vei fi bine. Doză letală pentru un om este de aproximativ 12 grame.
Apropo, o veste bună...
locul crimei este plin de fire de păr de origine animală şi scame,
deci cred că cine l-a ucis pe Seltzer trebuie să aibă astfel de urme pe el.
- Există vreun suspect? - Posibil.
Acum, ar trebui vorbit cu avocatul lui Seltzer.
- Am făcut-o deja. - Oh.
Avocatul mi-a dat trei nume. Un anume domn Clifford Calvert, iese în evidenţă.
- Şi l-aţi identificat? - L-am văzut deja.
- Oh. Şi? - A spus că a fost la o nuntă.
- Ar trebui să fie uşor de verificat. - Am făcut asta deja.
Oh! Doamne, eşti un tigru!
- Şi? - A fost la nuntă, dar...
la momentul crimei a spus că a fost singur în maşină.
- Deci, e un posibil suspect. - Posibil.
Bun.
Am primit raportul medicului legist. Nu există surprize.
Cauza morţii: pierderi masive de sânge
datorat unui traumatism produs de un glonţ de calibrul 38 care a străpuns abdomenul.
38? Ai spus 38?
- De ce? Vă spune ceva? - Acest tip, Calvert, deţine un pistol calibrul 38.
- Să-i facem un test balistic. - Nu se poate. Este lipsă.
Spune că ar putea fi furat.
Să iau un mandat de percheziţie pentru domiciliul lui?
Pe ce bază? Pentru un pistol care lipseşte?
Trebuie să fie mii de pistoale calibrul 38 în Los Angeles.
Uh... Dar dacă am putea găsi ceva care să-l plaseze la locul crimei...
- Corect. - Voi merge la registru.
Voi verifica înregistrarea armei lui Calvert. Cine ştie, poate că a fost furată.
- Merită, cred. - Corect.
Apropo, am aspirat covorul.
Ghici ce am descoperit. Un cercel.
O veste bună, locotenente.
- Kurtz! - Da.
Nu face nimic.
Eu... Mă întorc într-o oră.
Will! Will!
Hei, Will!
- Patrick? - Oh, bună.
- Ce faci aici? - Revăd locul crimei.
- Şi tu? - Will m-a sunat şi a spus că a găsit pisica.
Mie nu mi-a spus nimic despre asta. Cred că e afară.
Sper că a găsit-o. I-am spus că vreau pisica.
Will!
- Minunat! Ai prins-o! - Da. Dar era să o scap din nou.
Adu-o înăuntru.
- Ce fel de pisică este? - Nu ştiu.
- Adu-o aici. - OK.
Ce ai în pungă, locotenente?
Am fost îngrijorat de pisică.
Cine să o mai hrănească? Cred că moare de foame.
Deci, Patrick, cât timp ai fost aici, ai observat ceva nou?
Nu, nimic nou.
- Unde e pisica? - Nu ştiu.
Unde a plecat?
Vino aici, pis, pis, pis.
- Pisicuţă, pis, pis, pis. - Aici, pis, pis, pis.
- Kitty, pis, pis, pis.
Aici, pis, pis.
Aici, pis, pis, pis.
Pisicuţă, pis, pis.
Locotenente.
Ah, ea ş-a pierdut una din jucăriile sale.
Da, şi câinele meu e aşa. Nu uită unde îi sunt jucăriile lui.
Ce este asta? Un bumb?
Să spun adevărul, de asta m-am întors.
Ştiam că am văzut ceva într-o scrumieră în noaptea crimei.
Ei bine, se pare că e un capăt de trabuc.
Un capăt de trabuc?
- Uau! - De ce e atât de special un capăt de trabuc?
Ei bine, adevărul este că... Dl Clifford Calvert este fumător de trabuc.
Ce te aduce aici?
Am fost prin cartier şi m-am gândit să trec...
Ce este, Columbo?
Am găsit un fragment de trabuc în casa lui Howard Seltzer.
Aici e problema. Am vorbit cu avocata lui Seltzer şi ea mi-a spus că el nu fuma.
- Asta vă aduce aminte de ceva? - Ţi-am spus că nu am fost niciodată în casa lui Seltzer.
- Trabucul se fumează frecvent în zilele noastre. - Ei bine, e adevărat.
Dar, dacă se dovedeşte că este, să zicem, cubanez, de exemplu,
s-ar restrânge numărul fumătorilor.
Sunt greu de obţinut.
Ca şi trabucurile dumneavoastră. Trabucuri bune, dar greu de obţinut.
Ştii, Columbo, cred că de acum
orice comunicare între noi, va fi în prezenţa avocatului meu.
Numele lui este Stuart Marshan.
- Ei bine... - Iată adresa lui...
Dacă preferaţi aşa, domnule...
...şi numărul de telefon.
Da?
- Uite, a trebuit să răspund. - Nu mai am altceva.
Lasă-mă atunci.
Nu, nu, investeşte în principal în grâu.
Nu, nu am nevoie de porumb. Am avut porumb la cina de aseară şi a fost prost.
Locotenent? Trebuie să spun că nu-mi place modul tendenţios în care pui întrebări soţului meu.
Nu este decât rutină, doamnă.
Ştii cât de mult îl iubesc? Nu te las să-l iei de lângă mine.
- El nu l-a ucis pe Howard Seltzer. - N-am spus că a făcut-o el, doamnă.
Te avertizez, nu o să-i placă să te vadă din nou.
Te sun eu imediat.
Am crezut că ţi-am spus că discutăm de faţă cu avocatul meu.
Mi-ai spus, domnule, dar e vorba de ceva minor.
O scurtă întrebare. Am notat aici.
Uh...
Ai spus că te-ai oprit la o farmacie
să cumperi...
picături de tuse.
La care farmacie, domnule?
Vrei să ştii de unde am cumpărat picături de tuse?
- Dacă nu te superi. - E undeva în Palisades,
la Sunset and Pine View.
OK.
Ei bine, îmi pare rău că v-am deranjat, domnule. Doamnă.
Încuie uşa.
Columbo a venit iar. L-a întrebat pe Clifford de unde a cumpărat picături de tuse.
Indiferent în ce magazin a fost, nu ne afectează.
Nu ţi se pare ciudat? De ce ar vrea să ştie ce magazin?
Pentru că verifică alibiul lui Clifford.
Înseamnă că îl consideră pe Clifford suspect.
Vorbim de diavol şi iată-l că vine. Sună-mă mai târziu.
- Cred că vei să vezi asta. - Da?
Da. Am făcut un test comparativ între fragmentul de trabuc
şi trabucul dat de Clifford Calvert.
Şi?
Cred că avem o probă suficientă pentru un mandat de percheziţie, locotenente.
Eşti un om bun.
Uită-te la mizeria asta! Nu poţi face asta! Soţul meu este nevinovat!
Doamnă, eu doar execut un mandat de percheziţie.
În noaptea omorului, ştii ce şosete purta soţul tău?
- Şosete? - Ce zici de lenjerie?
- Eşti nebun? - Bine, ambalaţi totul.
Uh... Nu aţi trimis haine la spălătorie?
Nu, le-am spălat în piscină!
Băieţi, aţi găsit costume?
- Sunt aici, şefu. - Oh, bine.
Am nevoie de unul singur.
Oh, este albastru închis.
Nu luaţi costumul! E costumul lui preferat.
Asta e tot.
Ce?
Avocatul domnului Calvert vă primeşte acum.
Domnilor.
- Stuart Marsh. Am vorbit la telefon. - Locotenent Columbo.
- Domnule Kinsley, dl Marsh. - Încântat să vă cunosc.
- Cathleen Calvert, Patrick Kinsley. - Bună ziua.
- Încântat să vă cunosc. - Soţul ei, dl. Clifford Calvert.
Să trecem peste politeţuri.
Bine. Cred că putem începe.
Bine.
Mai multe articole au fost preluate de la reşedinţa d-lui Clifford Calvert...
În special, un costum bleumarin
purtat de către domnul Calvert în seara când a avut loc crima.
- Ai nişte apă? - E pe masă.
Pe costum s-au găsit urme de scame şi de păr de origine animală,
care, la examinare, au fost determinate ca fiind identice
cu scamele şi firele de păr de animale de la locul faptei.
- Ar trebui să prezinte proba acelor scame. - Ştiu, Cathleen.
- Fă-o. - Hai să amânăm orice discuţii
până când vom avea eşantioanele testate.
Bine, întâlnirea s-a terminat.
Asta e, Pat.
- Ne vedem înapoi la laborator. - OK.
- Bună ziua, domnilor. - Nu ştiu să fie bună.
Bună ziua, doamnă.
- Locotenent. Am fost pe cale să te sun. - Ai ceva?
Da. Părul de pe costum este cu siguranţă păr de animale.
- Ce fel de păr? - Nu ştiu.
- Nu a fost o pisică în casă? - Nu pot spune sigur că este păr de pisică.
- Nu până când nu facem un test special. - Deci, ar putea fi păr de elan.
Ar putea fi. Dă-mi o oră, şi-ţi voi da un răspuns.
- Ce zici de scame? - Ah!
Sunt scame sintetice de covor.
Scamele de pe costum şi scamele de pe covorul de la locul crimei, nu se potrivesc?
- Nu sunt diferite. - Sunt la fel?
Nu. Nu sunt diferite.
Uite... Uite, nu pot mai repede.
Ştiu ce vrei, dar nu am de gând să dau rasol.
Aşa că dă-mi o zi sau două şi voi veni cu răspunsuri clare.
Tu eşti şeful!
Acestea sunt de la casa Calvert?
Da, şi din maşina lui.
Bonul de casă pentru picăturile de tuse.
Ce este, locotenent?
Nimic. Încă nu am verificat la farmacie. Trebuie să verific şi acolo.
Să nu existe nici un dubiu.
Mulţumesc.
Pot să te ajut?
Pe acest baton de ciocolată scrie că are vitamine în ea.
Ăsta nu e un baton de ciocolată, este un baton de proteine.
Oh. Ei bine, arată ca ciocolata.
- Are gust de ciocolată? - Sigur, are un gust minunat.
1.29 dolari.
Un dolar şi 29 de cenţi? Pentru un baton de ciocolată?
Nu e un baton de ciocolată, Este un baton de proteine.
Managerul este aici?
Chiar dacă vorbiţi cu patronul tot 1.29 dolari costă.
Sunt de la poliţie.
OK. Uite, cât vrei să plăteşti pentru el?
Uite, ţi le dau pentru 99 de cenţi. Eşti mulţumit?
- Îl recunoşti pe tipul ăsta? - Uh-uh.
Ai fost de serviciu vineri, între cinci şi şapte?
Da.
Acest om, din fotografie a fost în acest magazin. A cumpărat picături de tuse.
Primesc 300 de oameni pe schimb şi vrei să-mi amintesc de un tip care cumpără picături de tuse?
- Ai dreptate. Ce e acolo sus? - Oh, te referi la camera de supraveghere.
- E conectată la ceva? - La un videorecorder.
- Înregistrează pe casete? - Da.
- Există caseta de vineri seara? - Pe o casetă se înregistrează 48 de ore,
câte un cadru pe secundă, aşa că cea de vineri seara trebuie să fie în depozit.
- Minunat. - Vrei batonul de proteine?
Voi lua o duzină.
Locotenente, am determinat specia. Nici o surpriză. Este păr de pisică.
Acum încerc să determin fibrele.
- Ai făcut vreun progres? - M-am oprit la farmacie.
- Da? - Pat, ai un minut?
Pentru tine? Absolut.
Eşti familiarizat cu traseul pe care Calvert l-a urmat în ziua crimei?
Ştiu fiecare stradă. Am trecut pe acolo.
Deci, biroul lui este aici, de aici a plecat spre nord şi acest X este farmacia.
- Corect. - La primul X deci este farmacia.
Mai la nord, nord-est poate, cam cinci mile,
- Aici este casa crimei. - Corect.
Apoi la 20 de mile nord-vest este marcată biserica unde a fost la nuntă.
A mers spre nord tot drumul.
Spre Nord. Dar, Pat...
farmacia este la sud de locul crimei.
Vezi? Este la sud.
La sud. Da, este la sud.
Îţi aminteşti de ce s-a dus la farmacie?
Să cumpere picături de tuse, după cum mi-ai spus.
Şi a cumpărat picături de tuse după ora crimei.
- După? - După.
Vrei să spui că un om comite o crimă aici.
Apoi, în loc să meargă la nuntă, acolo unde trebuia să ajungă...
el schimbă direcţia şi merge spre sud...
- Pentru a cumpăra picături de tuse. - Corect.
De unde ştii asta?
Clifford Calvert cumpărând picături de tuse.
- Corect. - Uită-te la afişajul de timp. 6:35 PM.
Dar crima a fost la 6:24.
De ce ar face un om asta? Să ucidă pe cineva
şi să conducă cinci mile în direcţia greşită pentru a cumpăra picături de tuse?
- Este foarte ciudat. - Este.
E foarte ciudat.
Nu pretind să am răspunsul, dar fie ceasul este oprit, sau...
La farmacie erau două ceasuri.
La sistemul de securitate, 06:35.
Şi la casa de marcat tot 06:35.
Ambele sunt la fel.
Nu ştiu! Poate amândouă au fost oprite, apoi... Poate a fost o pană de curent.
Nu a fost nici o pană de curent, Pat. Am verificat.
Ai făcut-o?
Dumnezeule, eşti un tigru!
Trebuie să iau exemplu.
- Ei bine, nu e aşa uşor, Pat. - Nu, nu.
Nu, nu este uşor.
Dacă ar fi uşor ar putea face meseria asta oricine.
Ei bine sunt confuz. Ai vreo idee?
Singurul lucru pe care pot să-l spun acum,
ştiind ceva despre psihologia medico-legală,
e că atunci când un om ucide pentru prima dată el intră în stare de şoc şi în starea asta
Clifford Calvert ar fi putut conduce spre sud la farmacie, unde a cumpărat picături de tuse,
şi nu ştia unde naiba a fost sau ce a făcut.
- Nu ar şti unde a fost? - N-ar şti.
- Sau ce făcea? - Da.
Este posibil.
Şubredă.
- Te mai gândeşti la asta, Pat? - Bine. De ce nu?
- Atunci ne vedem dimineaţă. - Noapte bună, locotenente.
Patrick...
dă-mi voie să-ţi pun o întrebare.
Dacă Calvert nu făcut-o, cine altcineva ar putea fi?
Cineva de pe lista pe care avocata ţi-a dat-o, cred.
OK. Dar hai să presupunem pentru o clipă
că a fost arma lipsă a lui Calvert cea care a tras glonţul.
În acest caz,
dacă nu a făcut-o Calvert,
cine altcineva a avut acces la armă?
- Personalul. - Aş spune mai degrabă soţia.
Probabil ai dreptate.
Personalul nu avea nici un motiv.
Dar nevasta, ea a avut un motiv.
Nu ar fi ea afectată în cazul în care soţul ei ar pierde procesul?
Cred că da.
Noi nu ştim foarte multe despre ea, nu-i aşa?
Nu, nu, nu.
Această căsătorie... merge bine?
Noi nu ştim, nu?
Nu. Nu ştim.
Ştii ce voi face? Mă voi întâlni cu ea, să-i spun la ce mă gândesc,
şi să văd reacţia ei.
Ai studiat psihologia medico-legală. Vino cu mine când mă voi întâlni cu ea.
Voi stabili asta pentru mâine.
Asta va fi bine. Tu şi cu mine împreună, Pat.
Trei ochi sunt mai buni decât unul.
Ţi-am spus de la început că planul tău e prea subtil.
Trebuiau mai multe probe. Trebuia arma cu amprentele lui Clifford.
Planul merge bine, Cathleen.
Bine? El are un alibi. Şi acum detectivul narcotizant vrea să vorbească cu mine.
Cathleen, asculta. Mâine examinarea părului şi fibrelor va fi terminată.
Se vor potrivi. Laboratorul va confirma faptul că acestea se potrivesc.
Clifford va fi plasat la locul crimei.
Eu tot mai cred că ar fi trebuit să fie mai multe probe.
Nu, eu ştiu ce fac, Cathleen.
Lucrez la omucideri de 15 ani.
Dovezile prea evidente miros a înscenare.
Orice lucru prea evident dă de bănuit.
OK, Patrick, ce facem acum? Tu m-ai băgat în asta.
Eu?! Stai puţin. Tu ai fost cea care...
- Ai spus că nimic nu ar putea merge prost! - Uite, ce...
Suntem aproape de reuşită.
Singurii care ne-ar putea trăda suntem noi înşine.
Haide.
Vreau să mă asculţi foarte atent, pentru că atunci când te întâlneşti cu Columbo
trebuie să fi absolut convingătoare.
De acord?
Nu ţi-am spus, dar el mi-a cerut să fiu şi eu de faţă.
- Tu? - Da.
- De ce vrea să fii şi tu? - Nu ştiu. Dar va fi bine.
Eventual te voi pregăti să răspunzi la întrebările posibile
aşa că nu vom avea surprize.
Bine?
OK.
Ah!
- Doamnă Calvert! - Locotenente.
- Ţi-l aminteşti pe Dl. Kinsley? - Da. Mulţumesc.
Am comandat cafea. Vrei altceva?
Nu. Cafea e bine.
M-am gândit că e mai bine să vorbim aici
decât la secţie, cred că înţelegeţi ce vreau să spun.
De aceea am trimis un ofiţer să vă întâlnească la secţie şi să vă aducă aici.
- Cred că nu a avut probleme în a te găsi? - Nu ar fi trebuit să vă întâlnesc oriunde,
fără să fie prezenţi avocatul şi soţul meu Clifford.
Sunt conştient de asta şi apreciez faptul că sunteţi dispusă să discutăm.
OK, locotenente, despre ce e vorba?
Şti de dovezile de până acum?
Da.
Ei bine, voi fi sincer cu tine, doamnă Calvert.
Probabil nu ar trebui să vă spun asta,
dar am îndoieli privind vinovăţia soţului tău.
Cred că e nevinovat.
Sunt sigur că eşti fericită să auzi asta.
Da! Da, asta e... e foarte bine.
Iar noi cu siguranţă, sperăm că e adevărat.
Dar există problema armei lipsă.
- Ai vreo idee ce s-a întâmplat cu ea? - Habar nu am.
Cine altcineva a avut acces la arma aia? În afară de tine, desigur.
Clifford a declarat că niciodată nu a încuiat sertarele.
Am avut mult personal de deservire în ultimul an. Ar putea fi unul dintre ei.
Uh, da. Asta e foarte posibil.
Un angajat ar fi putut cu uşurinţă să fure arma.
Dar faptul că Howard Seltzer a fost împuşcat cu un calibru 38...
nu înseamnă că era pistolul deţinut de soţul tău.
- Sunt cele ale noastre? - Da, domnule.
În cazul în care nu găsim arma soţului tău, nu putem dovedi nevinovăţia lui.
Dar... în cazul în care a fost arma soţului tău,
doamnă Calvert, dacă soţul tău nu făcut-o,
atunci cine...
Scuzaţi-mă.
Mă întorc într-o clipă.
- Asta e ciudat. - Este.
- Nu ai spus nimic, nu? - Nu! Vorbea doar el.
Da. El spunea că...
dacă Clifford nu a făcut acest lucru, atunci cine l-a făcut?
Atunci el s-a oprit.
- Tu nu ai reacţionat la unele... - Nu!
Doar am ascultat. Nici n-am clipit din ochi.
Înseamnă că nu-i nimic.
Tipul e un pic trăznit. Ţi-am mai spus.
- Nu-mi place acest lucru. - Relaxează-te.
Expertiza de laborator a părului de pisică şi fibrelor îl va plasa pe Clifford la locul crimei.
Procurorul îl va acuza şi vom fi liberi.
Iată-l că vine.
- Eşti bine? - Uh, nu atât de fierbinte.
- Nu? - Nu chiar.
- Este ceva ce putem face? - Nu, e... e ceva cu stomacul.
- Vrei să terminăm discuţia? - Dacă nu te superi,
Aş dori să o reluăm într-o zi.
Patrick, ai putea, uh...
Ce? Maşina? Da, desigur.
Mă duc să-l găsesc pe Will şi ne întâlnim în faţă.
Scuzaţi-mă, doamnă.
Barney? Barney!
Ai un Alka-Seltzer?
Poate cineva să ia acest pahar?
Nici nu te-ai atins de el.
- Aţi parcat la sediul poliţiei? - Da.
Ştii unde a parcat, aşa-i? Vom merge direct la maşina doamnei.
- Intri? - Nu cred, Pat.
Am să iau ceva pentru stomac.
- Te pot ajuta cu ceva? - Voi fi bine. Mă simt mai bine.
Vom vorbi mai târziu. Referitor la doamna Calvert,
nu am observat nimic suspect.
Nici eu
Lasă-mă să te întreb ceva.
Când ai luat-o pe doamna Calvert să o aduci la localul lui Barney...
unde a stat ea?
În scaunul din faţă, chiar aici lângă mine.
- I-ai spus să stea acolo? - Nu.
Am ieşit, a mers în jurul maşinii, i-am deschis uşa din spate,
dar ea s-a urcat în faţă.
Ai stat în picioare la uşa din spate, ţinând-o deschisă pentru ea,
ea te-a văzut, te-a ignorat şi a urcat la scaunul din faţă?
Ea a vrut pe scaunul din faţă.
Ea a dorit pe scaunul din faţă.
Vrei părerea mea?
Cred că i se face rău dacă stă pe bancheta din spate.
Aceştia doi...
se cunosc reciproc.
Se cunosc bine de tot.
Sfinte Sisoe!
Uau!
După cum ştiţi, domnule Marsh, am a primit teste de laborator de la LAPD
precum şi de la laboratorul independent.
Clientul dvs. a fost prezent la locul crimei.
Cred că putem ajunge la un acord preliminar încât să economisim banii contribuabililor.
- Un acord? La naiba, dar sunt nevinovat! - Clifford, te rog, lasă-mă să mă ocup eu.
- Îmi pare rău că am intrat aşa... - Bună dimineaţa, locotenente.
- Bună dimineaţa. Am venit să... - Nu, aşteaptă.
Aici e biroul procurorului. Am o discuţie confidenţială cu domnii Marsh şi Calvert.
Ştiu asta. De aceea sunt aici. Dacă aş avea mai mult timp, înainte de a vă...
Aveţi noi dovezi care privesc acest caz?
- Nu, dar dacă aş avea... - Locotenente!
Aveţi un motiv plauzibil care să invalideze probatoriul de până acum
şi să nu formulăm acuzaţia? Nu cred că aveţi.
Dl Marsh, sunteţi pregătit pentru a discuta o înţelegere?
M-am săturat de asta!
Se pare că nu mai avem nimic de discutat doamnă procuror.
Acest caz va fi prezentat tribunalului mâine dimineaţă.
Intenţionez să ies de acolo cu un act de acuzare. O zi bună.
- Ce-i cu tine aici? - Dle Calvert...
Ştii cât e ceasul?
Nu sunt aici ca poliţist ci ca o fiinţă umană.
Şi ce mai puteai fi? Un cangur?
Acest caz este gata. Mâine voi fi pus sub acuzaţia de omor.
- Închide uşa. - Vă mulţumesc foarte mult, domnule.
Am venit doar să-ţi spun că nu cred că ai făcut-o.
Ei bine, asta da uşurare. Voi intra la închisoare cu inima uşoară,
ştiind că tu crezi că sunt nevinovat.
- Unde e soţia ta, domnule? - E sus, doarme.
Dacă vreau să beau, voi bea. Nu am nevoie ca ea să fie de faţă.
Ea mă întreabă tot timpul cu privire la anchetă.
Se crede Sherlock Holmes dar e departe.
Nu am nevoie de asta, domnule. Eu îi muşc vârful.
E dezgustător.
Am observat că vă place să utilizaţi un cutter special.
Da, cutterul este singurul mod civilizat în care se pregăteşte un trabuc pentru fumat.
- Şi de ce mă rog, domnule? - Ei bine, uită-te aici.
Vezi cum e tăiat? Această crestătură este profundă, curată şi precisă.
Asta previne ca tutunul să rămână în gură.
Şi tu ce faci? Îl rozi ca un castor.
Nu ştiu cum mai poţi fuma după ce l-ai mutilat aşa.
- Pot să văd, domnule? - Poftim.
Dle Calvert, voi fi sincer cu tine. Am observat cum tai trabucul înainte de noaptea asta.
Prima dată am luat unul chiar de aici din scrumieră. Avea tăietură pană.
Apoi din biroul avocatului am luat altul. Tăietura era tot pană.
Aşa că am ştiut că dumneavoastră tăiaţi trabucul în formă de pană.
Acum... acesta e un capăt de trabuc...
găsit în casa domnului lui Seltzer.
Vedeţi, tăietura este dreaptă. Tăiat ca de o ghilotină.
- Aţi tăiat vreun trabuc în felul ăsta? - Bineînţeles că nu! Şi nici tu n-ar trebui.
Poftim. Pune asta pe inelul de la cheie.
Cel puţin încearcă să faci asta de acum încolo în mod civilizat.
Dle Calvert, ştiu că ţi-am mai pus întrebarea asta.
Nu te supăra pe mine că ţi-o pun din nou.
Când ai ajuns la acea nuntă...
care e primul lucru pe care l-aţi făcut?
Am intrat în biserică.
- Şi apoi? - Am urmărit ceremonia.
- Ai vorbit cu cineva? - Nu.
- Şi apoi? - Am ieşit din biserică.
- Şi unde era soţia ta? - Nu ştiu.
O fi fost la taur pe undeva.
Ai văzut mireasa şi mirele ieşind?
Nu, pentru că m-am întâlnit cu prietenul meu Ted şi am început să discutăm.
Un tip mare şi rotund?
Da. În formă bună, ca mine.
Mare... burtă mare.
- Care este problema? - Nu sunt sigur.
Trebuie să plec, domnule.
Vă mulţumesc pentru trabuc!
Cu plăcere.
Cine e?
Eu sunt, domnule. Locotenent Columbo.
Îmi pare rău că vă deranjez la ora asta, domnule.
Aş vrea să mai arunc o privire peste fotografiile de la nuntă.
- La ce să te uiţi? - Pozele de nuntă.
Va dura doar un minut.
Harriet, e locotenentul Columbo.
Vrea să se uite iar la fotografiile de la nuntă.
Nu te grăbi, Pat.
S-a amânat.
- Ce? - Tribunalul a amânat.
- Glumeşti! - Sunt în şedinţă.
Mi-au spus să aştept afară.
- Ar putea fi amânat pentru totdeauna. - Ce s-a întâmplat?
- Nu sunt sigur. - Oh, haide.
Nu sunt sigur. Le-am arătat câteva fotografii. Cred că are de-a face cu asta.
Dar ar putea fi şi altceva. Asta e ceea ce nu sunt sigur.
- Ce fotografii au fost? - De la petrecerea de la nuntă.
Ai văzut-o deja pe cea în care Cathleen dansa cu soţul ei?
- Nu, n-am văzut-o pe asta. - Am crezut că ţi-am arătat-o.
Nu.
E mai greu de explicat.
Ar fi mult mai uşor dacă ai putea vedea fotografiile.
- Ei bine, mi le arăţi şi mie? - O, sper că le am.
Am dat originalele procurorului.
Cred că am făcut copii.
Sper că am făcut.
Ţi-ar fi mult mai uşor să înţelegi dacă am avea fotografiile.
Unde naiba le-am pus? Oh, aici sunt.
Nu, nu sunt astea. Aşteaptă puţin, trebuie să fie.
Bun, aici este Poza pe care am crezut că ai văzut-o. Domnul şi doamna Calvert dansând.
Asta este o porţiune mărită a părţii din spate a costumului.
Acestea sunt firele de păr de pisică şi fibrele, corect?
- Corect. - Le poţi vedea.
- În mod clar. - Corect. Se văd foarte clar.
- Deci, ce-i problema? - Oh, problema nu e această fotografie.
Problema e cu fotografia pe care am primit-o aseară.
Aceasta.
A fost făcută la 7:15 PM, imediat după ceremonie, la ieşirea din biserică.
Ăsta e Clifford vorbind cu un tip cu burtă mare.
Şi aici e mărit costumul său.
Patrick, îmi poţi împrumuta briceagul?
Ştii, mi-au spus că n-ar trebui să muşc trabucul înainte de a-l fuma,
că are un gust mai bun dacă utilizez un cuţit.
Pat?
Pot, îmi împrumuţi briceagul?
Pat?
Poţi să te uiţi la toate aceste poze dacă vrei.
Nu vei găsi nici un fir de păr de pisică sau de fibre.
De ce îmi arăţi aceste poze tocmai acum?
Sunt fotografiile oficiale de la fotograf...
el le-a dat abia ieri.
Deci, Pat, vezi care e problema.
Clifford nu poate fi plasat la locul crimei.
Firele de păr de pisică sau de fibre nu erau la ora 19:00,
dar există fire de păr de pisică şi de fibre după 20:30.
Sunt pe costumul lui. Cum au ajuns acolo?
Cineva le-a pus acolo.
Cu cine dansa? Cu soţia.
A cui mână este în fotografie?
A soţiei lui.
Locotenente!
A venit şi ea acum.
Spune-i că vin acolo!
- Procurorul vrea să vorbească cu ea. - Procurorul?
Da, de 20 de minute o aşteaptă procurorul.
- Merge şi avocatul acolo? - Da, amândoi.
Trebuie să mă duc la ea.
Ştii, să-i arăt şi ei pozele.
Sau poate nu.
Aşteaptă aici. Nu va dura mult.
Oh, Pat.
Nu o cunoşteai înainte de acest caz?
Nu.
Prima dată ai întâlnit-o în biroul avocatului?
Da.
Asta am crezut şi eu. Nu a existat nici o relaţie anterioară.
Nu. De ce?
Procurorul a vorbit la telefon cu avocatul soţului.
Când a închis, m-a întrebat dacă şi doamna Calvert avea o relaţie anterioară.
I-am spus, "Nu, nu, din câte ştiu." El a spus, "Întreabă." Deci, te-am întrebat.
Mă întorc imediat. Rămâi aici.
Îl vezi pe acel om de lângă maşina argintie...
- Da? - Îl cunoşti?
Da.
L-aţi întâlnit când am luat o cafea la Barney. Nu priviţi.
L-ai văzut pentru prima dată în biroul avocatului?
- Da. - Nu l-ai mai văzut înainte?
Nu priviţi.
Nu.
E criminalist şi lucrează cu mine.
De ce te implică în acest caz?
Ce?
Du-te înapoi în maşină.
Doar te urci în maşină.
Dă-i drumul.
Nu vreau să mă vadă că-ţi arăt aceste poze. El mi le-a adus.
Iată una. Ia-o.
Dansezi cu soţul tău, nu?
Iată mărit. Asta e mâna ta, şi se pot vedea firele de păr de pisică.
Spre deosebire de aceasta...
luată soţului tău mai devreme, la ieşirea din biserică.
Iată mărit costumul lui...
nu e păr pisică şi nici scame.
Deci, el susţine că asta dovedeşte că tu ai plantat firele de păr de pisică şi scamele.
Asta e o nebunie!
Mă bucur să vă aud spunând asta.
Acesta este capătul de trabuc găsit la locul crimei.
Se pare că soţul tău nu l-ar fi tăiat aşa. El foloseşte un cutter şi taie crestat.
Patrick susţine că acest briceag
care a fost găsit în curtea din spatele casei victimei,
a fost instrumentul utilizat pentru a tăia trabucul.
Ai mai văzut vreodată acest briceag?
El spune că a găsit o scamă pe el, care provine de la tapiţeria unei maşini străine.
Conduci un Mercedes?
Nu am avut nici un briceag de genul ăsta şi n-am folosit vreunul ca ăsta.
Îţi spune ceva acest briceag?
Mi se pare familiar.
Deci, având în vedere timpul, îţi aminteşti unde l-ai văzut?
Este posibil.
Asta e bine.
Mulţumesc, doamnă. Vă mulţumesc pentru timpul acordat.
Uh... Pot să vă dau un sfat?
În viitor, dacă vă va întreba cineva dacă l-aţi cunoscut pe Patrick înainte de acest caz,
spune-le adevărul,
altfel rămâi cu mâţa în sac.
Ticălosul!
Ai dreptate.
Doamnă, doriţi să vorbiţi cu procurorul?
Cât mai curând posibil.
Dă-i doamnei Calvert telefonul.
Este în tribunal. Dacă nu e, vor şti ei unde să-l găsească.
- Ce s-a întâmplat? - I-am arătat pozele.
Şi într-adevăr ş-au făcut efectul. Vrea să vorbească cu procurorul.
- Are avocat? - Nu ştiu.
A spus doar că vrea să vorbească cu procurorul.
Asta e ceea ce a spus.
Poate că sună un avocat.
Lasă-mă să te întreb ceva, Pat.
Ştiai că Calvert Clifford foloseşte un cutter să taie trabucul?
Ce?
E asemănător cu ăsta. Doar asta foloseşte.
Nu, nu ştiam asta.
Dar ştii că acesta este capătul de trabuc găsit la locul crimei.
Da.
Şi ai fost foarte îngrijorat cu privire la dispariţia lui...
atât de îngrijorat că te-ai dus înapoi, singur, pentru a-l căuta.
Şi şti deasemenea...
că acest briceag îţi aparţine.
Desigur, e al meu.
- Ai terminat cu el? - Nu.
Pentru că dacă voi găsi o bucată microscopică din acest tutun pe acest briceag...
eşti într-un mare rahat, Pat.
Nu pot să cred că aud asta.
Dă-mi voie să-ţi dau un sfat.
În viitor, dacă te va întreba cineva dacă ai cunoscut-o înainte de acest caz...
îţi sugerez să spui adevărul,
altfel mâţa...
e în sacul tău.
A sunat la procuror.
Procurorul spune că o primeşte imediat. Mergem acum la el.
Ticăloasa.
Ai dreptate!
Acum, un buletin de ştiri special.
Doi suspecţi au fost arestaţi în legătură cu asasinarea unui broker de investiţii...
Cathleen Calvert, soţia bogatului antreprenor Clifford Calvert,
şi expertul criminalist în LAPD, Patrick Kinsley.
am aflat din anumite surse că suspecţii recunosc că au avut o poveste de dragoste.
Dar se pare că dragostea nu a fost pentru totdeauna...
pentru că amândoi pretind acum că sunt nevinovaţi şi se acuză reciproc.
Vă vom ţine la curent cu mai multe detalii.
Am auzit ştirea asta de şase ori, pe patru canale diferite.
- Toate spun acelaşi lucru. - Vince! Adu-mi un pahar de suc de portocale.
- Spune, care-i treaba cu crima? - Amândoi au făcut-o.
- Au făcut-o amândoi? - Ţi-am spus.
- Mi-ai spus? - Ţi-am spus.
Şi tipul lucra chiar la caz?
Am fost la locul crimei. Mă uitam la cadavru.
El vine acolo şi începe cică să adune probe.
Căuta. Ştia el ce caută.
- Cum îţi place asta! - Au fost amanţi?
Au fost.
Nu ştiam. Nimeni nu ştia.
Pat şi cu mine am avut o întâlnire în biroul avocatului. Ea era acolo.
Am făcut prezentările.
"Doamna Calvert, domnul Kinsley." "Ce mai faci?"
De unde să ştiu că se cunoşteau?
Nici nu visam aşa ceva.
- Cum ai aflat? - Asta s-a întâmplat chiar aici.
- În ziua aceea? - Chiar la această masă.
Şi cinci minute mai târziu, la intrare în faţă.
Watch. Stai acolo.
Am să vă arăt ce s-a întâmplat în acea zi.
John, tu stai aici.
Ea a fost acolo. Cathleen. Vei fi Cathleen.
Eu stăteam aici. Tu vei fi eu.
Patrick stătea aici. Voi fi el.
Tu eşti Cathleen, el e eu, şi eu sunt Patrick.
Bun. Acum tu vorbeşti cu ea.
Te uiţi la ea. Bun. Asta e bine.
Acum, vine cafeaua.
O ceaşcă doamnei, o ceaşcă locotenentului şi o ceaşcă pentru Patrick.
Acum, în acest moment,
cu colţul ochiului meu...
văd că Patrick face acest lucru.
Nu puteam să cred ce am văzut!
Cum de ştia că ea nu bea cu zahăr ci cu îndulcitor NutraSweet?
Cum a ştiut că ea nu punea zahăr şi frişcă?
Cum a ştiut că ea bea cafeaua fără zahăr?
Oare el o cunoştea?
Era posibil aşa ceva?
Nu.
Dar... poate.
Apoi, cinci minute mai târziu,
chiar în faţa uşii de la intrare...
Vince! Uită de sucul de portocale.
Ia maşina lui Barney şi trage-o în faţa intrării.
Vreau să vă arăt băieţi ceea ce am văzut atunci.
OK.
Acesta este locul unde stăteam eu.
Şi de aici am văzut.
Totul părea normal. Patrick în picioare acolo mă aşteapta pe mine şi pe doamna Calvert.
Dar apoi s-a mutat,
şi... i-a deschis uşa din faţă.
Asta e ceea ce am văzut şi nu-mi venea să cred.
Iată ce mă aşteptam să văd.
Când am ieşit, Pat să deschidă uşa din spate...
şi să o ţină deschisă pentru doamna pentru a lua loc pe bancheta din spate.
Asta ar fi normal.
De ce a lăsat uşa din spate şi s-a dus să deschidă uşa din faţă?
De unde ştia el că...
Cathleen prefera scaunul din faţă?
Şi aici e întrebarea de o mie de puncte.
De ce Cathleen Calvert prefera scaunul din faţă?
- Pe mine mă întrebi? - Da, pe tine.
Eu stau oriunde, şi în faţă, şi în spate.
Poate că era ca sora mea, i se făcea rău dacă nu stătea în faţă.
Te-ai prins! Exact asta mi-a spus şi soţul ei.
Ăsta e răspunsul.
Cathleen prefera scaunul din faţă pentru că i se făcea rău pe bancheta din spate.
Dar cum de ştia Patrick asta dacă nu se cunoşteau?
Şi asta a făcut să mi se clarifice totul.
Asta... şi acest lucru.
- Ce este asta? - Un catter.
Un catter special pentru trabuc.
Felul în care tai capătul unui trabuc face diferenţa dintre oameni, Barney.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania