COLUMBO IUBEŞTE VIAŢA DE NOAPTE
Foarte frumos. E foarte frumos.
Da? De opt ani am asta în minte.
Ce pot spune. Ce e cu groapa asta?
Nu cred că am putea avea un club de noapte numit "Nada" fără nici un peşte.
- Va fi un acvariu cu peşti? - Da.
Am de gând ca apa din el să fie luminată.
- Când va avea loc deschiderea? - Depinde.
Depinde de ce?
- De bani. - Bani. Aştepţi bani, nu?
Pe scurt, trebuie să-ţi spun, Tony...
că sunt în criză de bani de două luni.
Adică, jumătate din acest loc este plătit pe credit şi...
înainte de a deschide aceste uşi am într-adevăr nevoie să plătesc nişte facturi.
Atunci bucură-te că totul se va aranja.
- Nu glumeşti? - Oh, nu glumesc.
Vei avea banii în 36 de ore.
Oh! Tu... chiar nu glumeşti cu mine?
- Facem afacerea. - Oh, omule, asta e minunat.
Fă afaceri cu cei mai buni. Asta e ceea ce m-a învăţat tatăl meu.
- Nu o să fi dezamăgit. - Sper că nu.
Trebuie să plec. Poate îţi voi face publicitate chiar din seara asta.
Bine. Excelent.
Salutare, peştilor.
Hei, iubito.
- Nu eşti prea bucuroasă să mă vezi. - Ce vrei, Tony?
Eram prin cartier. M-am gândit să văd cum îmi cheltuieşti pensia de sprijin.
Am cumpărat acest loc cu banii mei, mulţumesc.
Fără banii mei, nu ai fi capabilă să-l păstrezi.
Am citit undeva că serialul tău s-a anulat.
După numai şase episoade. Ce ruşine.
Tony, vreau să pleci.
Ai şi piscină. M-am gândit să vin, ştii, să depănăm amintiri.
Ia te uită. Cât timp a trecut? Doamne, sunt cel puţin şase luni.
Opreşte-te.
Ah, eşti aşa de dulce. Uită-te la tine.
Atât de frumoasă.
Ce naiba e asta? Ce e asta?
Se vinde cu rama, sper.
- Dă-mi-l... dă-mi-l înapoi. - Nu-mi spune că te-ai culcat cu el.
Nu e treaba ta. Nu are nimic de-a face cu tine, Tony, bine?
Asta nu are nimic de-a face cu mine? Asta nu are nimic de-a face cu mine?!
- L-ai întâlni prin anunţuri? - Te rog, Tony, pleacă.
Te-ai dus după el, nu-i aşa? Doar ca să-mi faci în ciudă.
- Nu-i aşa. - Nu-i aşa? Atunci spune-mi tu, târfă mică.
- Opreşte-te! - Nu eşti o târfă mică?
- Uită-te aici! Spune-mi! - Opreşte-te! Nu!
Tony, ridică-te.
Tony.
Tony?
Tony.
Sunt eu. S-a întâmplat ceva.
Nu. Trebuie să vii aici chiar acum.
Nu pot spune, trebuie să vii aici, chiar acum.
Ness?
Unde este Tony?
Ce s-a întâmplat?
El a...
A văzut o fotografie cu noi. Ţi-am spus cât e de gelos.
L-am împins şi el s-a împiedicat şi a căzut.
Era aşa de furios şi nu ştiam ce să fac.
- Ai sunat la poliţie? - Nu.
Nu, nu am putut. Nu înţelegi. Acei oameni o să mă omoare.
E în regulă, puiule. E OK.
Nu o să sunăm. Uită-te la mine. Nu o să sunăm.
Nu vreau să sun pentru că în 36 de ore
banii investiţi de el vor fi transferaţi în contul meu bancar. Dacă sun, s-a terminat.
M-ai înţeles? S-a terminat.
Pentru următoarele 36 de ore nu putem anunţa asta.
Trebuie să pară că este încă în oraş. Nimeni nu trebuie să ştie ce s-a întâmplat.
Dar am nevoie de tine 100% pentru asta.
Ce trebuie să facem?
Alo?
Da, sunt Justin Price.
Fantastic.
Ah, nu, e excelent.
Da. Da. Mulţumesc mult.
Pa-pa.
Alo!
Dragă, sunt eu. Am banii.
- Bine. - E timpul ca Tony să plece.
Bine. Ne vom întâlni într-o oră la închirieri auto.
- OK, dar să nu întârzii. - Pa.
Sunt Tony Galper de la 803. Voi pleca în dimineaţa asta.
Da, cred că totul este în ordine. Am să las cardul-cheie pe masă.
Bine.
Mulţumesc foarte mult.
Alo!
Chiar crezi că ai să scapi aşa simplu?
Ştiu ce ai făcut.
Unde ai pus cadavrul, Vanessa?
- Bună. - Dumnezeule, Justin, cineva tocmai m-a sunat.
Un tip tocmai m-a sunat şi mi-a spus...
Dragă, ia-o mai uşor. Mai uşor. Cine te-a chemat?
Un tip. Nu ştiu cine era. N-ai spus la nimeni, nu?
- Bineînţeles că nu. Ce a spus? - A spus că el ştie ce am făcut.
Justin!
- Cred că-mi trimite un e-mail. - Ce?
- Te sun eu înapoi. - Nu... Nu!
Te sun eu înapoi.
Are poze.
Poze? Oh, Doamne, cum?
Nu ştiu.
Ce ne facem?
- Vrea bani. - Cât?
Îl voi întâlni în această seară să aflu.
Bine, şi dacă-i dai banii ne dă pozele, nu?
- Scumpule, nu asta e ideea? - Da, asta e ideea. În basme.
Dragă. Dragă, puiule, puiule, puiule. Gândeşte-te, OK?
Acum, oricât i-am da...
mai târziu va vrea mai mult... şi atunci...?
Ce? O să plece şi o să uite de asta?
Nu.
Putem să-i dăm tipului toţi banii din lume,
tot se va ţine agăţat de noi.
Acum, am ajuns atât de departe, OK?
Împreună.
Şi, evident, nu ne putem întoarce.
Putem noi să ne permitem să-l lăsăm pe acest tip să ne dea mereu târcoale?
Putem?
Nu.
Noaptea asta va fi o noapte mare.
Taci, Julius.
Au trecut câteva luni.
- Nu pot spune că le-am numărat. - Ah, eşti supărat.
Uite, ştiu. Am înţeles.
Nu am vrut să te amestec în mizeria asta.
S-a întâmplat pur şi simplu. Ai fost la locul nepotrivit, în momentul nepotrivit, ştii?
- Prietena ta ştie că tu şi cu mine ne cunoaştem? - Hai, treci la subiect.
Arată-mi ce ai şi spune-mi ce vrei.
Bine. Sigur. Da.
E strict problemă de afaceri.
Fără resentimente, nu? Pun pariu că dacă ai fi în locul meu, ai face acelaşi lucru.
Cât vrei?
250.
Sunt o mulţime de bani.
Fotografii ca acestea valorează mult mai mult decât atât.
Vei vedea.
Cât ai pierdut la casa de pariuri?
Va fi acum o compensare pentru mine.
Pozele astea sunt biletul câştigător de loterie, biletul de avion, şansa mea pentru viitor.
Nu pot strânge 250.
La afaceri eşti bun... Justin.
Hei, cât e intrarea pe seară? 20?
30 de dolari de persoană?
Ăsta e doar un exemplu.
- O să văd ce pot face. - Ştiu că nu ai de ales.
Nu, nu am.
Ne întâlnim în biroul tău în două ore.
Hei!
Adu şi una din fetele tale ca altădată. Va fi mai distractiv.
- Alo! - Da, eu sunt.
Ai văzut pozele?
Da.
Şi?
Ness, nu avem de ales.
Prompt ca întotdeauna.
- Frumoasă cămaşă. - Hei, mulţumesc.
- Unde e fata? - Ce s-a întâmplat? Nu ai încredere în mine?
Ah, ştii că nu. Justin, Justin.
E jos. I-am spus să aştepte în maşină, până rezolvăm problema.
- Vrei ceva de băut? - Nu, nu-mi trebuie.
Desigur. Desigur.
- Sunt toate acolo? - Ce s-a întâmplat? Nu ai încredere în mine?
Desigur.
- Ai un apartament frumos. - Hei, mulţumesc.
Fac şi eu ce pot.
Hei. Hei, ce dracu e asta?
PENTRU CUI ÎI PASĂ... Acum este timpul să scap de viaţa asta de rahat.
Sunt sigur că numai rechinilor de la împrumuturi şi pariuri le va fi dor de mine. L.C.
Să mergem.
- Unde ai fost? Te-am apelat pe pager. - Acumulatorul meu trebuie să fie mort.
- Tu eşti organizatorul evenimentului? - Da. Îmi pare rău că a durat atât.
Băiatul a avut un atac de apoplexie. Probabil era deshidratat. Va fi bine.
Oh, bine. Asta e o veste bună.
Am nevoie de tine să completezi nişte formulare. Băiatul e minor.
Oh. Oh, da. Sigur, sigur, sigur.
- Agitată noapte. - N-a fost aşa de rea. Nu a fost încă.
Oh, asta e... e bine.
- Sper că rămâne aşa. - Asta e tot.
- Mulţumesc. - OK.
Unde se duce?
- Bună dimineaţa, domnule. - Are cineva cafea?
- Harris, o cafea pentru locotenent. - Două cuburi de zahăr.
Două cuburi de zahăr.
Mulţumesc!
Am primit un telefon de dimineaţă pe la 2:30.
O doamnă a raportat un zgomot puternic, ca şi cum ar fi fost un accident de maşină, dar nu era sigură.
Am trimis o patrulă, dar nu au găsit nimic.
Patru ore mai târziu a răsărit soarele şi acest tip fără adăpost...
Poftiţi, locotenente.
Mulţumesc mult.
Acest tip fără adăpost a descoperit totul.
El s-a trezit şi a găsit cadavrul la câţiva metri distanţă. Spune că nu a auzit nimic.
- Avem un bilet de adio? - Da, domnule. La etaj, în birou.
El ş-a legat frânghia de gât şi de un calorifer, apoi a sărit de la etajul al patrulea.
Dar tipul cântărea pe bune 100 de kilograme. Şocul căderii a zmuls chestia aia din podea.
- Ştim a cui e maşina asta? - Nu, domnule.
Vezi dacă poţi afla. Sunt doar curios.
Pete, fă o verificare a numărului de înmatriculare pentru locotenent.
Da, domnule.
Se pare că ş-a rupt ambele picioare. Probabil şi radiatorul a căzut pe el,
pentru că dacă te uiţi acolo, partea stângă a pieptului este aplatizat ca o clătită.
Din fericire pentru el, a murit înainte de a atinge solul.
Priviţi urmele şi vânătăile de pe gâtul lui. Sunt grave.
Uh... totul pare în concordanţă cu acest tip de lucru.
Sunt sigur că... la greutatea lui
...are gâtul rupt.
Spui că birou lui este la etajul patru?
- Da, domnule. - Există un pişoar acolo?
- Pardon? - O toaletă?
Da. Da, toaletă. Uh, etajul 4, apartamentul 424.
- 424? - Da, domnule.
Locotenente, maşina. Se pare că a aparţinut victimei.
Se numeşte...
Linwood Coben.
E un paparaţi pentru reviste de scandal.
Se adună informaţii despre el...
despre angajatorii lui...
astfel încât să putem avea un punct de plecare, domnule.
- Scuză-mă. - Domnule?
Scrisoarea de adio, unde a fost găsită?
Pe calculator, domnule.
Calculator?
Arkins!
De pe calculatorul cu biletul de adio s-u luat amprente?
Uh, nu, domnule. Nu mi s-a părut necesar la o sinucidere.
- Ai mirosit respiraţia? - A cui respiraţie, domnule?
A victimei. Miroase a apă de gură.
Dă-i drumul.
Da, domnule. Slab... Mentă, cred.
- Vezi asta? - Nu, domnule.
Este o unghie de la picior. Şi mai sunt nouă în toaletă.
El ş-a tăiat unghiile.
OK. Şi?
Pur şi simplu nu mi se pare normal să faci asta
înainte de a te spânzura de la etajul patru.
Să foloseşti apă de gură şi, uh...
Cum îi spune? Să-ţi faci pedichiura?
Mai degrabă se pregătea pentru o femeie decât pentru sinucidere.
Aşa că vreau să fie luate amprentele de pe tastatură.
- Mai e tipul cu amprentarea aici? - Da. O să-l trimit sus.
- Ce e dată e azi? - 25.
25. Ce a făcut?
A schimbat fila din calendar şi apoi a sărit?
Oh. Uită-te la asta.
OK...
M-am gândit că văd asta doar la televizor.
Vei fi surprins.
- Ce ai acolo? - Priviţi.
Cafeaua mea.
Sunt amprente aproape pe toate tastele, toate la fel, cel mai probabil ale decedatului.
- Ai spus "aproape"? - E ceva aici.
Pe fiecare tastă e acelaşi model de amprentă, cu excepţia literelor E şi I.
- Ce fel de amprentă au? - Nu au nimic.
- Vrei să spui că sunt curate? - Da, domnule.
Există 12 de E aici, nu?
- Şi 11 de I. - 12 E şi 11 I. Aşa e.
Literele E şi I sunt folosite mai mult decât oricare alta.
- Atunci când se tastează. - Atunci când se tastează. Exact.
Lasă-mă să te întreb ceva.
Dacă cineva poartă o pereche de mănuşi şi loveşte aceeaşi tastă de 11 sau 12 ori,
este posibil ca acest contact repetat
să şteargă orice amprentă rămasă
de la defunct?
- Da, cred că este posibil. - Asta nu e o sinucidere.
Dar e un tip care vrea să ne facă să credem că e.
Şi ăsta e tipul pe care am de gând să-l aflu.
Tu nu vrei?
E rece.
Bună dimineaţa.
Nu vreau să vă deranjez.
Domnişoară!
Scuze.
- Pot să arunc o privire la asta? - Sigur.
Ia-o.
- Pot? - E a ta.
Mulţumesc.
Nada marea deschidere
Inaugurarea unicului club fascinant.
Reduceţi puţin basul, bine?.
E mai bine.
Acum şi pe canalul stâng.
Reduceţi stânga.
Prea mult bas.
Trebuie să fii locotenentul Columbo. Sunt Justin Price.
- Oamenii dansează pe astfel de muzică? - Da. Nu vă place?
E prea tare. Nu pot gândi.
Nu poate interfera cu gândurile.
Arată bine?
Da. Acum că sunt aici pot spune că e destul loc aici.
Într-adevăr e impresionant.
Mulţumesc. Este... s-a muncit mult timp aici.
Trebuie să fi costat o grămadă de bani tot ce e aici.
Da. Dar aşa cum am spus a durat ceva timp.
Deci, când m-ai sunat mai devreme în legătură cu groaznica veste despre Linwood...
ai spus că ai câteva întrebări pentru mine.
A, da.
La telefon, am menţionat că victima avea o frânghie în jurul gâtului?
- Da, sigur. - Bine. Evident, asta arată ca o sinucidere.
- Da. - Problema e că nu a fost nici un martor ocular.
Nimeni nu a văzut ce s-a întâmplat de fapt. Ai înţeles?
- Da. - Deci, pentru a închide acest caz,
pentru a confirma sinuciderea şi pentru a-l convinge pe şeful meu,
va trebui să-i prezint şi o serie de mărturii
ale oamenilor care l-au cunoscut pe domnul Coben.
- Ai înţeles? - Da.
- Acum, l-ai cunoscut. Corect? - Aşa e.
Deci spune-mi despre el.
Te-a, uh... ţi-a făcut probleme?
Uite, locotenente, mi-a plăcut omul, dar da, am avut probleme cu el.
Ce fel?
El paria. Mult.
Bea... Omul era disperat.
Disperat?
Locotenente, nu a fost prima dată.
- Vrei să spui... - A încercat şi înainte.
- Sinucidere? - Crăciunul trecut.
De unde ştii?
- Pentru că mi-a spus. - Oh.
Acest lucru e foarte util.
OK.
Deci, petrecerea avută noaptea trecută... cum se numeşte?
- O petrecere rave. - Oh. Bine.
Deci, acest rave a fost noaptea trecută...
iar domnul Coben avea un motiv special pentru care urma să fie acolo?
Uh, da, avea. Vedeţi, Coben şi cu mine am avut un aranjament...
Scuză-mă.
Am avut...
...un aranjament. Un aranjament de afaceri, dacă doriţi.
- Îmi pare rău, domnule. Nu am înţeles. - Nu-i nimic. OK...
Întâlnesc o mulţime de celebrităţi în munca mea. Vin la petrecerile mele, aşa că...
Uite, locotenente, dacă vă spun asta, vă spun în mod confidenţial, bine?
Îţi spun ceea ce ştiu,
dar dacă ceea ce am să vă spun se află, s-ar termina treaba mea.
- Nu vă faceţi griji. - Mulţumesc. Deci...
Celebrităţile fac uneori şi lucruri ce nu ar trebui. Aşa că îl sunam pe Linwood.
Îi spuneam cine e şi ce face. El venea repede, făcea câteva poze, apoi...
apoi negocia cu persoana, ştii? Obţinea un preţ pentru negative.
Deci, atunci el împărţea banii cu tine?
Aşa e. Ştiu că nu e cel mai cinstit mod de a face un dolar...
Oh, nu. Te rog. Nu, nu sunt aici să judec.
- Ei bine, apreciez asta. - Bun.
Aşa că noaptea trecută, el a venit aici pentru aţi da partea din afacerea trecută.
Aşa e. Probabil a vrut să-şi pună în ordine afacerile.
Deci, la ce oră a fost asta?
Cam pe la miezul nopţii.
Puteţi să-mi spuneţi ce persoană a fost în acele fotografii?
Cu cine a făcut afacerea?
Îmi pare rău, locotenente, dar... celebrităţile, sunt un pic cam sensibile.
Bine. Probabil că oricum nu aş şti cine sunt.
Dar soţia mea ştie cine cine e şi cine ce face.
- Aşa e. - Da.
Oh, nu te scuza. Deja mi-ai acordat o mulţime de timp, aşa că nu-ţi face griji.
Îmi pare rău dar am de organizat o petrecere în altă parte în seara asta şi sunt cam ocupat.
Serios? În altă parte?
Da. Ultima, mulţumesc lui Dumnezeu. E un fel de pre-deschidere a pentru acest loc.
Oh, bine, n-am idee.
Cred că un loc ca acesta este un pas înainte pentru tine, nu?
Aş dori să cred că e mai mult decât un pas.
Acesta mă va urca în topul cluburilor selecte.
Ei bine, felicitări, cred.
Mulţumesc. Dacă mai e ceva cu ce te pot ajuta, contactează-mă.
- Apreciez asta. - Nici o problemă.
Alo!
- Dragă, eu sunt. - Te-am sunat. Ce se întâmplă?
Dragă, linişteşte-te. Tocmai am vorbit cu un detectiv despre toată chestia.
- Ce?! - Ness, Ness, Ness...
- Cum a... - E bine. Totul s-a aranjat.
Tipul ăsta, Columbo, crede că este o sinucidere. Totul e bine.
Nu-mi place asta. Sunt foarte speriată.
Ştiu că eşti, puiule, dar uită,
poate e mai bine dacă nu ţinem legătura o vreme.
Atâta timp cât nu ştiu de legătura dintre noi, nu e nici o modalitate de a ne implica.
- Mă înţelegi? - Da.
Bine, puiule, trebuie să plec. Te iubesc.
Te iubesc. Pa.
- Vă mulţumesc pentru aşteptare. - Nici o problemă
Am vrut doar să verific ceva.
Linwood nu a avut doar un singur proces împotriva lui, a avut două.
- Riscurile meseriei. - Se mai întâmplă.
Linwood era destul de activ, mai mult decât majoritatea.
Din două motive însă nu era angajat.
Oh, şi de ce?
Nu prea era de încredere. Şi bea prea mult.
Păcat. Vă puteţi gândi la cineva, cineva care să-i fi dorit răul?
Asta e greu de spus, locotenente. Linwood a avut o mulţime de duşmani.
Sunt sigur că există mulţi oameni în acest oraş care-l doreau mort.
OK. Mă duc să mă uit peste astea şi le voi înapoia într-o săptămână.
Locotenente, ar mai fi ceva, dar am ezitat să-ţi spun pentru că e un fel de bârfă.
Se pare că a primit ameninţări din cauza unei poveşti la care lucra.
Nu ştiu despre ce e vorba dar zvonul a enervat pe cineva.
- Fie că e adevărat sau nu... - Voi verifica.
- Ei bine, asta e senzaţia mea. - Apreciez sinceritatea ta.
Noroc, locotenente.
Băiatul a fost bine. Doar deshidratat.
Se transpiră prea mult la aceste petreceri.
Deci i-ai spus portarului să ia legătura cu domnul Price?
Da, i-a dat un bip. Îmi amintesc doar că nu părea să funcţioneze prea bine.
- A fost nevoie de 15 minute pentru a veni. - Oh, chiar? La ce oră a fost asta?
2:20... 2:30.
2:20, 2:30. Ai idee de ce i-a trebuit atât de mult?
Nu m-am aşteptat la explicaţii. Doar a semnat formularul şi am plecat.
Ei bine, mulţumesc. Mulţumesc pentru timpul acordat.
- Hei! Hei, tu! - Hei.
- Dansează cu mine. - Ce faci?
- Arăţi bine. - Eu?
- Da. - Ei bine, dacă zici tu.
Locotenente!
Ce e asta? O nouă înfăţişare?
Totdeauna există un început.
- Este cumva un moment nepotrivit? - Nu, putea fi şi mai rău.
Două minute.
Da, îmi pare rău să te întrerup de la lucru, dar urăsc lucrurile neterminate.
- Ştiu ce vrei să spui. - Vreau să spun că pentru cel mai mic detaliu, nu pot dormi.
- Şi eu sunt la fel. Uite, ia un scaun. - Nu am de gând să stau mult timp.
- Deci, ce anume te frământă? - Mă întrebam...
dacă la aceste petreceri pe care le organizezi
obişnuieşti să rămâi prezent pe parcursul întregului eveniment?
Da, de obicei rămân. În caz că se întâmplă ceva...
Şi noaptea trecută? Ai fost plecat pentru vreun motiv?
Nu. Îmi pare rău dar nu văd ce are asta cu sinuciderea lui Linwood?
Ah, ştii, nu sunt aşa de sigur că este vorba de o sinucidere, d-le Price.
- Ce? Crezi că a fost asasinat? - Explorez posibilitatea.
Asta e uimitor.
Ce? Sunt cumva suspect? Asta vrei să spui?
E amuzant pentru tine?
Da, un pic. Uite, Linwood a avut o tonă de duşmani, dar nu eram unul dintre ei.
Relaţia noastră a fost una reciproc avantajoasă.
Ştii, ai punctat bine. Nu are sens.
OK. Să-ţi spun ceva.
Doar pentru a-l face pe şeful meu fericit, lasă-mă să te mai întreb ceva.
Desigur. Îţi faci doar meseria. Am înţeles.
Uh, spuneai că noaptea trecută ai fost permanent aici.
Corect.
Este cineva care-mi poate confirma asta? Aşa am putea rezolva întreaga problemă.
Da, sigur.
- Da, ai putea vorbi cu Julius. - Julius?
Portarul meu. El îţi va spune că maşina mea a fost în faţă toată noaptea.
Julius. OK, bine. Julius.
Julius?
Asta îmi ridică o întrebare. Şi acum îmi amintesc de ce nu am putut dormi.
Vezi, am vorbit cu paramedicii care au tratat un tânăr băiat.
Ceea ce nu înţeleg este că...
dacă ai fost acolo toată noaptea,
de ce ţi-a luat atât de mult timp pentru a merge în faţă?
Ar fi trebuit să-mi dau seama că asta e ceea ce te deranjează.
- Puteţi vedea un motiv de îngrijorare? - Absolut.
Uite, locotenente, uneori se întâmplă lucruri la care nu te aştepţi.
Cel mai bun exemplu este pagerul meu.
Când sunt apelat pe pager merg imediat la uşa din faţă. Noaptea trecută, bateriile mele au murit.
N-am primit mesajul.
Dar cum ai aflat atunci?
Din gură în gură, cred. Da. Cineva de pe ring mi-a spus că sunt căutat.
Înţeleg. Asta explică totul.
Au fost bateriile. N-au mai funcţionat.
Altfel te-aş fi salvat de la o excursie aici.
Bine. Te poţi întoarce la petrecere, domnule.
- Scuze din nou pentru deranj. - Nu face nimic.
Oh, de fapt...
dacă nu te superi, domnule, încă ceva.
Sunt curios.
- Ce ai făcut de dimineaţă? - De dimineaţă?
Da. Ai făcut duş... ai mâncat... Ce-ai făcut?
M-am dus direct la club. Am avut... Am avut o mulţime de treabă.
Oh. Direct?
- Nu te-ai oprit pentru o cafea? Nimic? - Nu-mi amintesc. De ce?
Ei bine, când te-am văzut de dimineaţă, pagerul tău funcţiona.
Aşa că m-am gândit că
poate ai cumpărat alte baterii înainte de a ajunge la club.
O remarcă inteligentă, locotenente.
Îmi place asta. Le-am înlocuit aseară, imediat după incident.
Păstrez un pachet de rezervă în maşină.
Oh, bine, cu siguranţă totul e clar.
Şi trebuie să spun, că gândeşti inteligent.
- Niciodată nu poţi fi păcălit, nu? - Nu, domnule, nu pot. Noapte bună.
Mulţumesc, locotenente. Şi ţie.
Sunt Linwood. Lasă mesajul tău.
Hei, eşti acolo? Hei, ridică telefonul, la naiba! Bine, OK, OK, amice.
Sunt Sean Jarvis din nou. Hei, amice, mie nu-mi place să te joci cu mine.
Aştept să-mi dai banii mei.
OK, numărul este 310-555-0152.
Sean Jarvis. Sună-mă, ai auzit?
- Sean Jarvis? - Da. Cine eşti?
Locotenentul Columbo. Omucideri.
Aş dori să vă pun câteva întrebări.
Despre ce?
Cunoşti un bărbat numit Linwood Coben, corect?
Da. Aşa e.
Nu te supăra, domnule, dacă te rog să-mi spui care e relaţia ta cu domnul Coben?
Hei. Nu-l prea cunosc pe tip. De ce?
Ei bine, a fost găsit mort ieri dimineaţă.
- Şi ce are asta de-a face cu mine? - Uh, bine, domnule Jarvis, astăzi mai devreme,
Am auzit mesajul pe care i l-ai lăsat pe robotul lui telefonic.
Aţi menţionat că vă datorează nişte de bani.
- Da, el îmi datora 300 de parai. - Cum a făcut datoria asta?
Ar putea suna prost pentru tine, dar într-o zi el a bătut la uşa mea,
şi mi-a spus că-mi dă 100 de dolari dacă îl las în curtea mea din spate.
- A vrut să vadă curtea din spate? - Aşa a fost.
Aşa că l-am dus acolo. El s-a uitat în jur de un minut,
apoi mi-a spus că-mi dă alţi 200, dacă îl las să stea într-un copac pentru câteva ore.
- În ce scop? - Îi plăcea copacul meu.
I-a plăcut copacul?
Deci, vă amintiţi, de care copac a fost interesat?
Da, e unul de acolo. Acela.
- Acela? - Da. S-a urcat aproximativ opt, zece metri.
A spus că i-a plăcut panorama. Hei, de fapt ce mă interesa?
- Ia plăcut panorama? - Aşa a spus el.
OK. Se întâmplă să aveţi o scară?
N-am frică de înălţimi, dar...
A spus că i-a plăcut panorama.
Oh, uh, apropo, dle Jarvis,
nu vă amintiţi când l-aţi văzut ultima dată pe domnul Coben?
Sâmbătă. Cred că a fost sâmbătă.
- Această ultimă sâmbătă? - Corect.
Asta a fost acum patru zile. Ce dată a fost atunci?
Păi astăzi e 26, înseamnă că a fost 22.
22...
OK.
Uh, bună ziua, domnişoară.
Oh, nu mă interesează.
- Îmi pare rău... - Chiar nu...
Locotenent Columbo. Uneori sunt mai lent cu prezentarea.
Aş putea să vă pun câteva întrebări.
- Despre ce? - Te superi dacă intru?
Nu.
Sigur.
Căutaţi ceva?
Vă supăraţi dacă vă întreb ce lucraţi?
- Sunt actriţă. - Oh. Serios? Vreun film cunoscut?
Nu, un serial de comedie, dar tocmai a fost anulat.
Oh. Îmi pare rău să aud asta.
La locul de muncă, domnişoară, ai auzit vreodată de o anume persoană numită Linwood Coben?
O, da, am auzit de el. De ce?
Deci, ştii că e un paparaţi, care spionează oamenii şi le face fotografii.
De regulă celebrităţi, ca tine.
Cred. Da, sigur.
În cazul în care el a scris o poveste despre tine, ai şti?
Cel mai probabil. Agentul meu de publicitate mă ţine la curent cu lucruri de genul ăsta.
Şi agentul dvs. nu va spus despre ceva recent?
Nu, nu s-a întâmplat, dar aş fi surprinsă dacă el e scris vreodată ceva despre mine.
Serios? De ce spui asta?
Ei bine, tipii ca el aleargă, de obicei, după nume mai cunoscute. De ce întrebi?
Investighez un caz.
Dl Coben a trecut recent la cele veşnice cu două nopţi în urmă.
Aşa că adulmec urmele.
- Îmi pare rău că nu vă pot ajuta mai departe. - Nu contează.
Vă mulţumesc pentru timpul acordat.
Ştii, mă tem că nu am reţinut numele tău.
Oh, sunt Vanessa. Vanessa Farrow.
Ei bine, Miss Farrow, Aveţi o casă foarte confortabilă aici.
- E decorată cu gust. - Mulţumesc.
- Aţi reamenajat recent. - O, nu recent.
Nu?
- Asta e ciudat. - De ce?
Ştiu că e o prostie, dar am observat nişte lucruri ciudate.
Am presupus de la aceste urme rămase în covor aici,
că aţi avut recent o măsuţă de cafea mai mare.
Ştii ce, am uitat. Am cumpărat una nouă.
E foarte frumos. Este într-adevăr foarte frumos.
Eu nu mă pricep la astfel de lucruri.
Oricum, mulţumesc din nou. Vă mulţumesc pentru timpul acordat.
Cu plăcere.
Diverse
Vanessa Farrow şi echipa de fotbal
Actele de divorţ
Oh, aici să vedem.
6/3.
Uh-huh.
6/10. Jogging.
6/14.
6/22.
6/22. E gol.
Să vedem celelalte...
De ce nu există imagini aici?
Jarvis a spus că a fost acolo, în copac. A făcut fotografii. Ai făcut chiar şi un fişier.
Cineva le-a luat.
Locotenent Columbo! Mă întrebam când te vei arăta din nou.
- Eşti fericit să mă vezi, domnule? - Ah, întotdeauna.
Apreciez asta.
O, n-am avut idee cum va fi cu peşti. Ultima oară când am fost aici am văzut doar bazinele.
- Va arăta grozav. - Fabulos.
Eşti foarte inventiv. Aş vrea să fiu ca tine.
- Deci, ce faci? - De fapt am doar o singură întrebare, rapid.
Ieri...
ai menţionat că domnul Coben s-a întâlnit cu tine pentru afaceri în noaptea morţii sale.
- Aşa e. - Făcuse fotografii cuiva
apoi a vândut acelei persoane negativele pentru un preţ. Este corect?
- Practic, da. - Uh, acum, această persoană,
înţeleg că nu este tocmai confortabil să-mi spui cine este,
dar atunci spune-mi altceva?
Spuneai că nu-mi dai un nume
atunci spune-mi dacă persoana pe care ţi-o spun era în fotografie sau nu.
- De ce nu? - Vanessa Farrow.
- Nu e ea. - Nu, nu-i ea?
Oh. Ei bine, m-am gândit să-mi încerc norocul.
Tot felul de nume apar în această anchetă.
- Nu ştii niciodată unde ajungi. - Desigur. Nu e rău să încerci.
- Poate data viitoare. - Poate data viitoare. Când vrei să deschizi?
- Mâine seară. - Vreau să-ţi urez noroc.
- Mulţumesc foarte mult. - Bună ziua.
Larevedere.
Am încercat să te sun.
Uite, tipul ăla, Columbo, poliţistul, m-a găsit.
- Cum? - Nu ştiu.
Dar tipul din noaptea aia era Linwood Coben?
- Da. - Oh, Doamne.
- Ce i-ai spus? - Nimic.
El nu ştie nimic, dar mie tot nu-mi place asta, Justin.
E mult prea aproape şi îngheţ de teamă fără tine.
Tot ce avem de făcut e doar să păstrăm distanţa ceva mai mult.
Atâta timp cât el nu poate face legătura între noi doi nu riscăm nimic.
Ce se întâmplă dacă te sun?
Du-te la o cabină telefonică, apelează-mă pe pager, şi te sun eu înapoi.
Dacă trebuie să ne întâlnim, vom aranja atunci, dar trebuie să ne acoperim urmele.
Suntem în siguranţă. Trebuie doar să avem mai multă grijă.
Am plecat.
Ai ceva pentru mine?
Da. Despre ameninţările la adresa lui Linwood.
Chestii destul de interesante.
Scuză-mă doar o secundă. Scuză-mă!
Ai menţionat numele unei persoane dispărute. Cu se numeşte?
Un tip pe nume Tony Galper.
- Tony Galper? - Da, domnule.
- Uh, domnule. - Îmi pare rău. Trebuie să verific ceva.
Ne vom întâlni mai târziu.
- Locotenent Columbo? - Ce este?
Un pachet. Am nevoie să semnaţi.
"Locotenente, încearcă asta. Justin. "
Vanessa Galper.
Hm.
Galper!
Uh... bine.
Tatăl lui Tony este şeful mafiei
Joey G?!
Hm.
6/13.
Şi 6/20.
Ah.
6/22.
Gol.
Mulţumesc că ai venit. Deci, ce ai vrut să îmi spui la birou?
Zvonurile sunt adevărate.
Trei din revistele cu care lucra Linwood au primit ameninţări pe numele său.
A fost avertizat în repetate rânduri să stea departe de povestea de care se ocupa.
- Au spus cine a făcut ameninţări? - Nu, domnule. Ş-au ţinut gura.
Dar asta nu e tot. Recent Linwood a raportat că maşina lui a fost vandalizată.
Cineva i-a aruncat o cărămidă prin parbriz.
Când s-a cercetat reclamaţia s-a găsit acest bilet înfăşurat în jurul cărămizii.
"Abandonează povestea dacă vrei să-ţi fie bine "Semnat. G.
Oh, Doamne. Te superi dacă împrumut asta?
Nu, domnule. Acest Linwood, a deranjat pe cineva, nu-i aşa?
Se pare că da. Cineva a fost destul de supărat.
- Suficient să-l omoare? - Nu ştiu.
Domnişoară Farrow!
Bună, domnule...
Columbo. Locotenent Columbo.
- Aşa e. Îmi pare rău. - Nici o problemă.
- Mă urmăreşti? - Oh, nu.
Nu, speram să găsesc o altă mărime. Acestea sunt toate foarte mari.
Îţi vine să crezi? Ca aceasta.
Nu pot spune că sunt în pas cu moda
dar dă-mi voie să te întreb ceva.
Asta este prea mare, nu-i aşa?
Uh... se poartă şi aşa, dar pentru tine, poate un pic mai mică.
Sunt de acord, dar nu găsesc. Soţia mea întotdeauna mi-a spus să port ceva mai vesel.
Sunt sigur că şi ea ar fi bucuroasă să mă vadă în ceva de genul ăsta.
Păcat.
Dar, dacă mă gândesc bine, este şi un lucru bun, că te-am întâlnit.
M-ai salvat de la un drum până acasă la tine.
Drumurile astea de colo-colo mă obosesc.
- Mai aveţi întrebări pentru mine? - Da.
Despre fostul dumneavoastră soţ.
- Despre Tony? - Când l-aţi văzut ultima oară?
Uh, a trecut ceva timp. E bine?
Îmi pare rău să vă spun asta, dar
recent, un membru al familiei sale i-a anunţat dispariţia.
Oh, nu.
Ştiaţi că tatăl lui Tony este membru al Mafiei din New York?
De fapt e şeful. Joe Gienelli?
Eu sunt singura care ştia.
- Nu singura. - Ce vrei să spui?
Ei bine, pentru început, ştiu şi eu.
Cu câteva săptămâni în urmă, poliţiştii au găsit acest bilet în maşina lui Linwood.
Vezi că este semnat cu un G?
Recent am dat peste unele note ale lui Coben referitoare la un filaj.
Acolo am văzut că G este Joey Gienelli, tatăl lui Tony.
Nu înţeleg.
Coben îl urmărea pe fostul dumneavoastră soţ.
El ştia adevărul despre tatăl lui Tony.
Şi Gienelli nu dorea să fie publicată povestea.
Crezi că aceşti oameni sunt responsabili pentru moartea lui Linwood?
Aş vrea să fie aşa simplu. Dar, cu Tony lipsă, nu pot şti.
Şi spui că nu l-ai văzut de mult timp?
Nu... Îmi pare rău.
Ei bine, dacă afli ceva, anunţă-mă.
Mulţumesc. Apreciez asta.
Oh, încă doar o singură întrebare, domnişoară Farrow.
Unde aţi fost în noaptea morţii lui Linwood?
- Am fost acasă. - Poate cineva confirma asta?
- Am fost singură acasă. - Foarte bine, domnişoară Farrow.
- Bună ziua. - Pa.
Aţi mai aflat ceva despre dispariţia lui Tony Galper?
Da, domnule. Ştim unde a stat până acum trei zile.
Apoi, el a dispărut. Fără urmă.
Serios? Trei zile în urmă, nu-i aşa?
- Ce zi a fost asta? 24? - Da, domnule.
Eşti sigur că a fost pe 24 şi nu 22?
Da, domnule. 24. Ultima zi de luni.
A plecat de la hotel la 10:15 şi a închiriat o maşină.
Aici este nota de plată la hotel şi procesul verbal de primire a maşinii.
- Nu are semnătură. - Pardon, domnule?
Acest loc de închirieri auto. Care este adresa lui?
Scuză-mă! Domnişoară!
Domnişoară, îmi pare rău că te întrerup. Mă interesează ceva.
Când un client vine să lase o maşină închiriată,
nu trebuie să semneze nişte documente?
Nu neapărat.
Lăsaţi maşina oprită şi scoateţi cheia din contact.
Apoi puneţi cheia în cutia de acolo.
Uimitor.
Vrei să spui că o persoană poate pleca dintr-un hotel fără să semneze nimic?
- Corect. Se întâmplă tot timpul. - Cum ştiţi că vrea să plece?
Sună şi spune că pleacă.
Debităm suma din contul său bancar şi trimitem o confirmare de primire.
Deci, atunci când pleci, nimeni nu te vede.
- Nu. - Foarte convenabil.
Camerista lui era Micky. Pe ea o puteţi întreba mai mult.
Mulţumesc.
- Micky? - Da.
- Cum merge? - Bine.
- Ai curăţat camera domnului Galper? - Da.
Doar tu. Nimeni altcineva?
- Da. Doar eu. - Bine.
Şi în dormitor, în fiecare dimineaţă, ai găsit patul folosit?
- Folosit, da. - Ce zici de baie?
- Folosită. - Aha.
- Cabina de duş? - Duşul umed.
- Şi chiuveta? - Da, a folosit chiuveta.
- Umedă? - Da, şi murdară.
Şi tu ai curăţat în fiecare zi?
Da.
Uh...
Domnul Galper, cât timp a stat aici?
El a plecat luni, aşa că a stat o săptămână şi două zile... Deci nouă zile.
- Îţi aduci aminte? - Desigur!
- Cum de-ţi aminteşti aşa bine? - Îmi amintesc bine!
- De ce? - Nu vreau să spun.
- Haide, lui nu-i pasă. - Nu vreau să spun.
OK. Deci, atunci când faci curat, începi de aici? Sau începi din dormitor?
Nu, din baie. Încep întâi cu chiuvetă şi apoi mai departe.
El a fost vreodată aici atunci când ai venit?
Da. Odată.
Deci, ce s-a întâmplat? Haide, spune-mi.
- Am făcut o glumă. - Ce ai spus?
Bine. I-am spus "domnule Galper, îmi poţi face o favoare? "
Şi el era bine dispus. Deci mi-a spus, "Ce trebuie să fac?"
Aşa că i-am spus, "Când utilizaţi wc-ul, puteţi vă rog să staţi mai aproape de vas? "
El a râs şi mi-a spus, "Oh, nu am nimerit?" Şi eu i-am spus, "Nu, şase zile la rând".
Deci, ce s-a întâmplat?
Nimic. N-a nimerit nici ziua următoare.
Oh, cu excepţia ultimei zile.
Ultima zi a nimerit apa nu vasul.
- Şi asta a fost luni. - Da.
A fost pe 24.
- Da. - L-ai văzut luni?
Nu. El a plecat mai devreme.
Deci, în ultima zi, care a fost şi singura...
...a nimerit apa şi nu vasul.
- Eşti minunată. - Mulţumesc.
Scuzaţi-mă. Scuzaţi-mă.
Hei, îmi pare rău să vă deranjez. Sunt un pic dezorientat. Cum ajung pe Grant Street?
Oh, da, sigur. Uh...
Du-te pe Ocean, şi apoi... Da.
O iei la stânga şi apoi mergi drept. Ajungi chiar acolo.
Oh, da. Văd acum.
Sunt aici de la New York în interes de afaceri, Este deja a treia oară când mă rătăcesc.
- Numele meu e Freddy. - Uh... Locotenent...
Columbo, aşa-i?
Da.
Vedeţi, afacerea mea este că sunt un fel de mesager.
Şefii mei sunt foarte discreţi.
M-au trimis aici să verific câteva lucruri.
Înţeleg.
Ei bine, se pare că ne interesează acelaş lucru.
De fapt la tine am venit. Unul dintre oamenii tăi mi-au spus unde te găsesc.
Se pare că sunt preocupaţi de dispariţia lui Tony Galper.
- Asta e un caz la care lucrezi, nu-i aşa? - Da, este.
Şefii mei vor să se asigure că ancheta progresează.
Am înţeles, dar mi-e teamă că nu am prea multe acum.
- Dar bănuieşti ceva? - Bănuiesc că e ceva necurat la mijloc.
Bine. Şi şefii mei cred la fel.
Da, de ce cred asta?
Aparent, domnul Galper a făcut recent o afacere investind o sumă mare de bani.
Asta i-a făcut pe şefii mei puţin nervoşi.
Dar lucrurile au mers bine până acum.
- Oh, deci crezi că domnul Galper... - Uau.
Sunt doar un mesager, îţi aminteşti? Nu cred nimic.
Oh, iartă-mă. Aceşti oameni cred că una dintre investiţiile domnului Galper,
are legătură cu dispariţia lui?
- E un motiv de îngrijorare. - Cineva în special?
Îţi aminteşti un nume?
Eu nu. Îmi pare rău. Deşi parcă îmi amintesc că era ceva legat de peşte.
Ceva despre peşte.
- Nada. - Asta e.
Vezi, după dispariţia domnului Galper,
investiţiile sale au îngheţat, indiferent de tranzacţiile în curs.
- Şi Nada a fost una dintre acestea? - Nu, de fapt. Şi asta e chestia.
Se pare că investiţia a fost finalizată la data... Stai, lasă-mă să verific.
În dimineaţa zilei când Dl Galper a dispărut.
- E bizar, nu? - Vrei să spui 24?
Da. Pe 24. Exact.
Mulţumesc pentru informaţii. Voi verifica.
Ascultă, dacă e ceva cu care te pot ajuta... Nu ezita, te rog.
Ei bine, nu cred că voi avea nevoie de asta, dar mulţumesc oricum.
Ar trebui să inversăm ordinea. Nu vreau să începem aşa, pentru că dacă o vom face...
Asta e seara cea mare, nu?
Mulţumesc.
Locotenente, ziua mea nu ar fi completă fără cel puţin una din micile tale vizite.
- Oh, îmi pare rău de Tony. - Tony?
Dl Galper, unul dintre investitorii tăi. Ştii că lipseşte?
Desigur, ştiu că e lipsă. E teribil.
Da, trebuie să fie cam trist să nu fie aici pentru a vedea toate astea.
Nu ai nici o idee. Acest club este la fel de mult al lui cât este al meu.
Îmi pare rău, nu înţeleg. Este o poză a lui Tony.
Am găsit-o, şi încă altele, în fişierele lui Linwood.
De ce ar avea Linwood poze cu Tony?
- Linwood l-a urmărit pentru o poveste. - O poveste despre ce?
Dl Price, numele de familie a lui Tony nu a fost Galper.
- Ce? - A fost Gienelli.
Linwood l-a urmărit pentru că tatăl său este Joe Gienelli.
Şi Joe Gienelli e mafia.
El este capul uneia dintre cele cinci familii din New York.
- Faci mişto de mine acum, locotenente. - Eu nu glumesc.
Ca o chestiune de fapt, tocmai am avut o discuţie interesantă
cu un bărbat reprezentându-l pe tatăl lui Tony.
A venit aici doar pentru a vedea modul în care decurge ancheta mea.
Am crezut că anchetezi cazul Linwood.
Ei bine, lucrez la ambele acum.
Oricum, cred că-ţi imaginezi că tatăl lui Tony vrea să găsească
persoanele responsabile de dispariţia fiului său,
deşi cred că nu va avea şansa
de a-şi face dreptate cu propriile mâini.
Serios? Nu ştiam asta.
Apropo, Am vrut să te întreb...
după ce banii domnului Galper pentru investiţie au fost transferaţi şi totul a fost în regulă
nu l-ai sunat să-i mulţumeşti sau să-l feliciţi pentru investiţia făcută?
De fapt, da. Stabilisem să ne întâlnim să bem ceva.
- Şi ai făcut-o? - Da. Am făcut-o. Mai târziu în acea zi.
Chiar eşti bănuitor, locotenente.
De ce spui asta?
Tony a fost un partener entuziast în acest club.
Te rog spune-mi de ce aş fi vrut să scap de el.
- Nu ştiu. - Nu.
Cum se numesc aceşti peşti?
- Koi. - Fantastic!
Oh, Doamne!
Fantastic!
Ce idee grozavă. Peşti într-un ring de dans.
Fantastic.
Da, fantastic.
Noroc în seara asta.
- Locotenente. - Îmi pare rău că vă deranjez, domnişoară.
- Sunt cam grăbită astăzi. Îmi pare rău. - Mă tem că nu pot amâna.
Nu va dura decât un minut.
- Ce este asta? - Pot să intru?
- Într-adevăr nu am prea mult timp. - Am înţeles. Voi merge direct la subiect.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Deci?
Uh, da. Să-mi iau doar notiţele mele. OK...
Problema mea este... că lucrez la două cazuri,
asasinarea lui Linwood Coben şi dispariţia soţului tău.
- Fostului soţ. - Fostului soţ. Ai dreptate. Ai dreptate.
Oricum, singurul lucru pentru care lucrez la cele două cazuri...
este că au ceva în comun.
- Şi care e acesta, locotenente? - E... e doar această legătură între ele.
Asta e ceea ce am remarcat.
Şi deşi implicarea în uciderea lui Coben mi se pare rezonabilă
totuţi nu văd care naiba e implicarea în celălalt caz suspect, cel referitor la
dispariţia soţului tău... scuză-mă, fostului tău soţ.
- Şi cine e acesta? - Ei bine, tu, domnişoară Farrow.
Vezi tu, după ce m-am gândit mai bine
faptul că un suspect ar putea cunoaşte un alt suspect, mi-a deschis o pistă.
Îmi pare rău domnule Columbo, dar eu... Nu ştiu nimic despre asta.
- Nu ştiu ce vorbeşti. - Cred că nu e aşa.
- Ce este asta? - Înregistrările telefoanelor lui Justin Price.
Toate apelurile pe care le primeşte inclusiv pe pagerul său.
Acum, le-am subliniat pe cele privind numărul dvs. de telefon,
şi unele dintre ele au fost făcute în dimineaţa de după moartea domnului Coben.
- Asta nu dovedeşte nimic. - Nu, dar ajută.
Voi termina imediat. Ştiu că te grăbeşti. Le las să te uiţi la ele în timpul tău liber.
Uh, încă o întrebare, doamnă. Ai făcut o mulţime de apeluri.
Nu te-ai întrebat de ce el nu te-a sunat înapoi, atunci când aveai nevoie de el?
Nu am nici o idee despre ce vorbeşti.
Ai dreptate, doamnă. Scuze.
- Eu sunt. Trebuie să te văd acum. - Unde eşti?
- La o cabină telefonică, cum ai spus. - Ce e în neregulă?
- El ştie. - Ce vrei să spui?
Columbo. Ştie despre noi. Trebuie să te văd acum.
Nu pot. Am deschiderea clubului peste două minute.
Justin, am să te văd acum.
- Vanessa. Du-te acasă. - Lasă-mă înăuntru, Julius.
Du-te acasă. Te va suna el mâine. Nu în seara asta.
El a primit lista apelurilor de pe pagerul tău! Numărul meu e peste tot!
- Ce ţi-am spus? - Ce ar fi trebuit să fac?
Era în spatele meu, şi îl simţeam din ce în ce mai aproape...
Bine, calmează-te!
Vorbim despre crimă! Închisoare! Cum pot să fiu calmă?
Opreşte-te. El nu are un lucru. El nu are un caz fără corpul lui Tony.
Dragă, totul e...
- Rusty, ce se întâmplă? - Îmi pare rău, domnule. Îmi cer scuze.
Ăsta e un abuz... Ştiai. Este seara mea de deschidere!
- Ai dreptate, domnule... - Nu! Am să-ţi spun ce voi face.
- Te voi da în judecata şi vai de fundul tău! - Unde eşti...
- Kevin, scoate-l din clubul meu. - Nu, m-am prostit.
- Ieşi afară din clubul meu. - Unde este?
Îl am chiar aici. Am un mandat. Aici este.
- Ce anume? - Am un mandat.
Uh, vrei să i-l arăţi domnului Price?
Este o copie, domnule. Puteţi să-l păstraţi.
Deci oameni buni, înţelege-ţi, vom fi aici doar 10-15 minute, pentru a căuta o persoană dispărută.
Puteţi să staţi aici, dar trebuie să fiţi liniştiţi.
Uh, domnule Price.
Oh. Aproape am uitat.
Acesta este un club fabulos.
Şi acest om este responsabil pentru asta. Este viziunea lui aici.
Tot ce e aici e proiectul lui.
Şi cred că trebuie să-l aplaudăm cu toţii.
Uh, domnule Price.
Mă întreb dacă domnişoara Farrow ni se va alătura. Cred că o va interesa şi pe ea.
O, Miss Farrow.
Vă mai amintiţi, domnule, că v-am adus o fotografie cu Tony Galper...
Da. Da. Îmi amintesc.
Bine. Uh... vă mai amintiţi când am plecat de aici?
Am ajuns aici, la bazinele cu peşti...
Cum spuneai că se numesc?
- Koi. - Koi. Ai dreptate.
Magnifice creaturi.
Diferite forme şi culori diferite.
Şi uită-te la acela de acolo. Cel portocaliu. Nu-i aşa că e fantastic?
Oricum, dintr-o privire am observat că erau 14.
În celălalt bazin alte culori mi-au atras atenţia
dar în acest bazin, am văzut doar nouă peşti.
Unul mai frumos decât altul, dar numai nouă.
Aşa că mi-am pus întrebarea de ce nu sunt tot 14...
Te rog! Te rog spune-mi ceva referitor la acest mandat.
Oh, absolut. Lasă-mă să-ţi spun.
Am un nepot. El lucrează la grădină zoologică în San Diego, cel cu balena mare.
Şi el mi-a spus că există o regulă pentru acvarii.
Nu ştiu dacă şti asta sau nu,
dar el mi-a spus că pentru fiecare centimetru de peşte în bazin,
trebuie să ai 4 litri de apă.
Deci, dacă ai doi caraşi, fiecare dintre ei de un centimetru, în total deci doi centimetri...
trebuie să ai în bazin 8 litri de apă.
Nu mă întreba cum s-a stabilit asta, că nu ştiu, dar asta e ceea ce mi-a spus.
Dar judecătorul a verificat şi este adevărat.
Deci, uh, Junior, poţi deschide aici?
Are de-a face, domnule, cu dejecţiile şi filtrarea, lucruri pe care eu nu le înţeleg.
Dar concluzia este...
la mai mulţi peşti e nevoie de mai multă apă.
Ah. Aproximativ 120 de centimetri.
Deci, acest rezervor are 14 peşti şi o adâncime de aproximativ 120 de centimetri.
Asta e ridicol, Columbo, chiar şi pentru tine.
Dar eu n-am terminat. Vei vedea că cu această formulă...
şi aceasta este partea care mi-a atras atenţia...
Rezultă că într-un spaţiu mai mic poţi păstra peşte mai puţin.
Acum, în bazinul de aici avem doar nouă peşti.
Da. Aproximativ 60 de centimetri.
Acest bazin are doar 60 de centimetri adâncime. De aceea are doar nouă peşti.
Mai puţin spaţiu, mai puţin peşte.
Uh, domnule Carpenter, eşti gata? Bine, haide, începe.
Scanează aici bazinul cu nouă peşti.
Asta nu va dura decât un minut.
Nu sunt sigur ce s-a întâmplat cu Tony Galper, dar el a dispărut.
Şi m-am gândit la tot felul de ipoteze despre ce s-a întâmplat cu el.
Şi într-un fel, Miss Farrow, s-a întâmplat să fie implicată,
dar ştia cu ce oameni era asociat Tony,
care dacă ar fi aflat despre asta probabil ar fi omorât-o.
Din nou vorbesc doar ipotetic.
Şi tu, domnule Price, aveai mare nevoie de banii lui Tony pentru a-i investi în acest club,
pentru că acest loc însemna mult pentru tine.
Deci, presupunând că s-a întâmplat ceva cu el, pentru a asigura primirea banilor lui,
era nevoie să o ajuţi pe domnişoara Farrow.
- Gata, locotenente. - Bine, dă-i drumul.
- Acest dispozitiv se numeşte... Cum îi zice? - Detector radar, domnule.
Aşa-i.
Uimitor instrument.
Deci, l-ai îngropat chiar aici.
Chiar sub acest bazin.
Şi, în mod corespunzător spaţiul a rămas mai puţin...
cu mai puţini peşti, cum am spus.
Acest loc într-adevăr ar fi putut fi ceva.
Păcat.
Bună seara, D-le Price, Miss Farrow.
Bună treabă, locotenente.
Oamenii de pe coasta de Est o să fie foarte mulţumiţi.
Ascultă, dacă e ceva cu ce te pot ajuta...
Oh! Ei bine, asta e foarte frumos.
Chiar apreciez asta. Da.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania