- Paul! Ai auzit? - Da.
Trebuie să te autodepăşeşti, Johnny.
Doar aşa poţi deveni din ce în ce mai bun.
Bun... ţinteşte exact în inimă. Încearcă să eviţi omoplaţii.
Ar trebui să moară repede şi fără chinuri.
Nu gândi prea mult.
Ştii ce-ai de făcut. Ţinteşte şi trage. Atât.
Nu te îngrijora.
Şi mie mi-a luat mult timp până l-am răpus pe primul.
Trebuie doar să mai exersezi.
Ai grijă ce faci!
Aşteptăm deja de cinci minute.
Da, dar ia uită-te la ea. S-a îndepărtat de grup,
tipul a văzut că e singură, a căpătat încredere şi a "atacat ".
Cred că e ceva serios.
Doamnelor şi domnişoarelor, el e Brad. E agent F.B.I. Serios!
- Nu zău? - Chiar aşa e.
Nu se poate.
Ce mişto! Cum e în Quantico?
Impresionant.
- În ce departament lucrezi? - Secret profesional.
Cred că e tare greu să ţii toate secretele astea.
E doar o calitate, ca toate celelalte.
Dulgherii se pricep la construcţii, la măsurători...
Agenţii F.B.I. se pricep să ţină secrete şi să prindă criminalii.
Cineva trebuie s-o facă şi pe asta.
Trebuie să porţi cu tine arma şi insigna peste tot pe unde te duci?
Afirmativ.
Putem s-o vedem şi noi?
- Ce să vedeţi? - Să-ţi vedem insigna.
- Te rog... - Îmi pare rău, dar e...
Secret profesional.
Gata, am înţeles.
Ia spune, Brad... insigna ta seamănă cu asta?
Sau cu asta?
Poate cu asta?
Săracul... "e o muncă grea ".
Agent Jareau.
Domnişoară, ai ajuns între primele mele 8 persoane favorite.
Faza asta trebuie neapărat publicată pe internet!
Hai noroc.
Îmi pare rău, domnişoarelor.
Victimele şi maşinile lor au dispărut acum un an, în statul Washington.
Au fost găsite la peste 300 km distanţă, în nişte păduri izolate din Idaho.
Courtney Jacobs, 24 de ani, şi Shane Everett, 25 de ani.
În urma autopsiei s-au descoperit răni similare în torace şi în spate.
Şi balistica?
Nu s-a găsit niciun glonte.
Se pare că erau în pădure cu mult timp înainte de a fi ucişi.
- Cel puţin 6 sau 7 zile. - Ce s-a întâmplat în săptămâna aia?
Nici nu vreau să ştiu.
Uitaţi-vă la hainele lor! E imposibil să fi mers de bunăvoie în pădure.
Acelaşi lucru pot spune şi despre bărbatul ăsta.
A fost găsit ieri. Rănile sunt similare. N-a fost identificat încă.
O să verific lista persoanelor dispărute din statul Washington.
Uită-te pe toate listele. Nu ştim de unde provine victima.
Ştim doar unde şi-a găsit sfârşitul.
Ucide şi bărbaţi, şi femei.
Victimele aveau hainele pe ei şi nu fuseseră agresaţi în niciun fel.
Se pare că nu-l interesează.
Un ucigaş în serie fără preferinţe sexuale?
Ar fi pentru prima oară.
Nasul spart, coajă de copac înfiptă în faţă... parc-ar fi dat peste un copac.
Cum e posibil să nu vezi un ditamai copacul?
Când te uiţi mereu în spate.
Nicio rană nu e de natură defensivă.
Mâinile lui Courtney Jacobs sunt sfâşiate rău.
Shane Everett are doar un pantof. Se pare că l-a pierdut pe celălalt când fugea.
A fost rănit de mai multe ori, dar nu s-a oprit.
Aşa de tare fugi doar când în joc e un singur lucru: propria viaţă.
Ce pentru unii e sălbăticie, pentru alţii e un parc de distracţii.
Autor necunoscut.
Transportarea unor victime tinere din Washington în Idaho implică riscuri imense.
Trebuie să aibă un motiv. Există multe şanse să fie oprit, victimele să fugă...
Aici scrie că, în fiecare an, peste 100 de persoane dispar în pădurile din Idaho.
Sunt milioane de mp de acoperit. Doar o treime din ei mai sunt găsiţi.
Pare un motiv bun pentru alegerea locaţiei.
Oferă intimitate şi există posibilitatea ca nimeni să nu dea peste cadavre.
O zonă atât de izolată şi de sălbatică sugerează că agresorul
se simte în largul lui în pădure.
Acolo, se simte ca acasă.
Bunicul meu s-a retras în Alpii Elveţieni după pensionare.
A stat acolo tot restul vieţii.
Vreme de 10 ani nici măcar n-a coborât de pe munte.
N-avea nici apă curentă, nici curent electric,
şi-şi procura singur toate alimentele.
Ai petrecut mult timp acolo?
Da, de fiecare dată când ajungeam în Franţa. Foarte des, adică.
Ia ghiciţi cine merită premiul cel mare?
Tu, frumoaso, dacă ne-aduci veşti bune.
Am verificat lista persoanelor dispărute din districtul Spokane.
Surpriză! 10 persoane în ultimii cinci ani, toţi între 20 şi 25 de ani.
Şi încă o chestie...
întotdeauna dispăreau primăvara, iar maşinile lor n-au fost găsite.
Nu vă temeţi. Am început să caut şi maşinile.
Altceva?
Poliţia din zonă a identificat ultima victimă, după amprenta dentară.
Se numeşte Alex Harrison şi locuieşte în Washington.
Unde-a fost văzut ultima oară?
În raportul dispariţiei scrie că mergea la serviciu, spre Spokane,
la fel ca ambele victime de anul trecut.
Toate victimele se îndreptau spre oraş.
Şi niciuna n-a mai ajuns la destinaţie.
Garcia?
Mă ocup deja de asta.
Sunt patru autostrăzi majore spre Spokane. Autostrăzile 395, 195 şi 2.
Mai e şi autostrada interstatală 90.
Poliţia are cumva rapoarte despre solicitări de asistenţă rutieră în zonă?
Imediat ce aflu, o să ştiţi şi voi.
Avem două zone de cercetat.
Mă duc eu în Idaho.
Îţi place pădurea, nu-i aşa, Prentiss?
Da, domnule.
Reid, mergi cu mine în Spokane? Mi-ar prinde bine nişte aer proaspăt.
Comunicăm la fiecare două ore.
Vă sun când coborâm de pe munte.
Avem doi bărbaţi şi o femeie, de aproximativ aceeaşi vârstă,
dar din categorii socio-economice diferite.
Singurul lucru comun era că se îndreptau spre acelaşi oraş.
Şi oasele fracturate.
Avem o încheietură fisurată, o gleznă scrântită şi un nas spart.
Rapoartele preliminare de autopsie evidenţiază leziuni uşoare ale pielii,
şi răni profunde, care au distrus organele vitale.
Gloanţele rup carnea când ies din corp. Trebuie să fie altceva.
Orice armă ar fi fost, proiectilul a intrat prin piept şi-a ieşit prin spate.
Interesant e că fiecare victimă are două perechi de răni.
Întotdeauna sunt pereche.
Sunt Raymond Schaeffer.
- Dvs. trebuie să fiţi ag. Jareau. - Încântată de cunoştinţă.
Dânşii sunt ag. special Aaron Hotchner şi Dr. Spencer Reid.
Dânsul e şeriful Raymond Schaeffer.
Văd că v-aţi găsit un loc.
- Mulţumim pentru birou. - Eu vă mulţumesc că aţi venit.
Aţi anunţat familia lui Alex Harrison?
Nu încă.
Părinţii au divorţat. Locuia cu tatăl lui.
Am aşteptat să ajungeţi.
- Mi-ar prinde bine o mână de ajutor. - Vin cu plăcere cu Dvs.
- Hotch, te anunţ dacă mai descopăr ceva. - Mulţumesc.
E prima veste proastă pe care trebuie s-o dai, dle. şerif?
E chiar atât de evident?
Aş putea să vă dau câteva sfaturi.
De-abia am fost promovat. Predecesorul meu a ocupat postul vreme de 30 de ani.
Misiunea mea e foarte ingrată.
Mă bucur că rata criminalităţii din district a mai scăzut.
Credeţi-mă, o să fie din ce în ce mai greu.
Cel mai urât vis al acestui părinte e pe cale să devină realitate.
Cum a fost drumul?
Înainte sau după pana de cauciuc?
Chiar aşa de frumos a fost?
Sunt Lizzie Evans, şeful poliţiei forestiere.
Bună. Sunt ag. Prentiss. Dânsul e ag. Morgan.
Ag. Gideon a rămas în oraş.
Cred că sunteţi extenuaţi, dar trebuie să ne grăbim.
Trebuie să plecăm înainte de căderea nopţii.
Atunci... după Dvs.
- Da? - Sunteţi dl. Timothy Harrison?
E vorba de Alex?
Rugaţi-i politicos să se aşeze şi fiţi pregătit pentru orice.
O dată, o femeie a leşinat, a căzut şi şi-a spart capul.
A trebuit să-i dau vestea de două ori, ultima oară - chiar la spital.
N-a fost deloc distractiv.
Dle. Harrison, nu vreţi să luăm loc?
Prefer să stau în picioare, dacă nu vă deranjează.
Domnule, aş fi vrut să nu fi fost nevoie să vă dau vestea asta,
dar l-am găsit pe fiul Dvs., Alex, în pădurile din Boise.
Să înţeleg că e teafăr?
Dle. Harrison, îmi pare foarte rău, dar, când l-am găsit, Alex nu mai era în viaţă.
Primul impuls e negarea veştii,
aşa că fiţi pregătit să le explicaţi cum aţi identificat victima.
E o greşeală.
Alex nu cunoaşte pe nimeni din Idaho.
De unde ştiţi că e el?
Domnule... când l-aţi declarat dispărut, ne-aţi dat acces la amprenta lui dentară.
Minţiţi!
Fiţi delicat. Puteţi să vă permiteţi să vă arătaţi emoţiile.
Aşa veţi convinge familia că nu-i minţiţi.
Prima regulă a poliţiştilor este "să nu plângi ", ag. Jareau.
Doamne... vă rog, spuneţi-mi că nu e adevărat.
Fac orice... vă rog, ajutaţi-mă!
Nu putem nici măcar să ne imaginăm prin ce treceţi, dle. Harrison.
Băiatul meu era tot ce aveam.
N-aţi înţeles?
Vă înţeleg.
Domnule, anchetăm moartea lui Alex. E posibil să fi fost ucis.
Ucis?
Speram să ne răspundeţi la câteva întrebări.
Alex a fost cea mai bună extremă din istoria echipei "Huskies ".
Era musculos, puternic...
Avea nişte instincte nemaipomenite.
După ce a absolvit, a vrut să-şi croiască o carieră.
Nu voia să fie numit "sportivul ". Nu pot să cred ce mi s-a întâmplat...
- Trebuie s-o sun pe mama sa. - Bineînţeles.
Putem să stăm cu Dvs. până sosesc ceilalţi membri ai familiei.
De cât timp sunteţi în poliţia forestieră?
De cinci ani. Dar am umblat prin pădurile astea toată viaţa.
Faptul că aţi crescut aici vă ajută să vă faceţi treaba?
Uitaţi-vă în jur. Vedeţi sau auziţi ceva în momentul ăsta?
- Nu. - Nu.
Cam la 23 m de-aici, în dreapta, e un urs negru.
Cât ar dura să dezvolţi o asemenea acuitate auditivă?
Depinde de cât de bine ştii să-ţi foloseşti instinctele.
Asta dă un înţeles cu totul nou termenului "izolat ".
Exact. Dacă nu cunoşti bine zona, ar fi extrem de greu să găseşti locul ăsta.
Probabil că există puţini oameni care cunosc zona atât de bine.
Urme de bocanci.
Acelaşi model, dar mărimi diferite.
În cazul ăsta... există cel puţin doi oameni care cunosc zona.
Aici a fost descoperit cadavrul lui Alex Harrison.
Morgan, din locul ăsta, observ câteva zone mai înalte, de unde se vede locul faptei.
Exact. De aici se vede perfect, printre copaci.
Asta e tactica de bază folosită de vânători.
Folosesc locurile mai înalte pentru a urmări vânatul.
Dacă asta e tactică vânătorească...
S-au acoperit perfect unul pe celălalt şi-au atacat "vânatul " în acelaşi timp.
Ambele victime aveau două rânduri de răni. Probabil câte una de la fiecare agresor.
Cred c-am aflat cum a murit Alex Harrison.
Vi se pare că cerbul arată rău? Să fi văzut cum arăta şoferul!
I s-au pus 10 copci.
Grăbiţi-vă! Grupurile au început să se completeze.
V-ar place să vânaţi urşi, nu-i aşa?
De fapt, prefer să cumpăr carnea de la măcelărie.
Sunteţi genul ăla de om?
Aveţi grijă. În trei zile, tot muntele o să fie plin-ochi.
Sezonul de vânătoare?
Da... de când a apărut articolul din revista aia mondenă de voiaje,
o grămadă de turişti au început să vină încoace.
Dac-ar fi să dobori un animal cu greutatea între 45 şi 90 kg,
ce fel de armă ar trebui să aleg?
Carabina şi arcul de concurs sunt cele mai bune,
dar carabina face multă mizerie.
Mie-mi plac săgeţile.
Când vânezi un animal mic, poţi să-l străpungi dintr-o parte în alta.
E cea mai eficientă modalitate de a ucide vânatul.
Săgeţi...
Hotchner.
Stai puţin, să te pun pe speaker.
Sezonul de vânătoare se va deschide oficial peste trei zile.
Rănile victimelor seamănă cumva cu cele produse de săgeţi?
Proiectilul care a perforat organele
trebuie să fie destul de lung pentru a străpunge pieptul
şi să creeze o gaură similară cu un glonte de calibrul 22. Da, e posibil.
Cred că victimele au fost răpite, duse în pădure
şi vânate ca animalele sălbatice.
Nu se poate... hai, roşcato!
Hai, iubito, încă cinci km.
Fir-ar să fie!
Alo?
Am sunat şi mai devreme. Maşina mi s-a stricat de tot.
Pe autostrada 2.
Mă auziţi? Lăsaţi...
Aveţi nevoie de ajutor, domnişoară?
Am început să verific permisele de vânătoare.
Înainte de a declanşa căutarea, ar trebui să mai subţiaţi lista suspecţilor.
După ce să mă mai uit?
O să aflaţi imediat.
Căutăm cel puţin doi agresori, cu condiţie fizică bună.
Ca să poţi face faţă în zona asta, trebuie să fii puternic.
Nimeni nu se aventurează aşa departe în pădure fără să aibă ajutor.
Echipele de criminali seamănă cu parteneriatele:
unul e slab, celălalt e puternic.
Indivizii n-au manifestat interese de natură sexuală faţă de victime,
aşa că sunt fie imaturi din punct de vedere emoţional...
fie rude.
Rudele de gradul I nici măcar nu discută între ele despre sex,
deci e exclus să facă sex în prezenţa celuilalt.
Dacă sunt rude, e posibil să aibă mentalitatea "noi contra lor ".
Legătura dintre ei nu poate fi ruptă, pentru că asta e tot ce au.
Majoritatea vânătorilor ucid animalele pentru a le scurta chinul.
Indivizii pe care-i căutăm sunt nemiloşi.
Le place să se uite cum agonizează şi mor victimele lor.
În ultimii cinci ani, în fiecare primăvară au dispărut oameni.
Credem că ucigaşii îşi eliberează "vânatul " în pădure şi-l hăituiesc.
Courtney Jacobs, Shane Everett şi Alex Harrison erau sănătoşi tun,
adulţi inteligenţi care au reuşit să supravieţuiască zile în şir
urmându-şi instinctele.
S-au trezit într-un loc necunoscut.
Fie că au fost abordaţi într-un fel aparent inofensiv...
fie că agresorii au aşteptat un moment de vulnerabilitate,
momentul perfect pentru atac.
Vânătorii ăştia sunt foarte pricepuţi, extrem de eficienţi.
Nu e o surpriză că au ales ca armă arcul de concurs.
Arcul cere o precizie extremă şi oferă, de fiecare dată, o provocare majoră.
Exact ca vânătorii de trofee, agresorii îşi planifică minuţios omorurile.
Aleg tipul de victimă pe care-l vor,
modalitatea şi locul o vor ucide şi ce armă vor folosi.
Sportul lor preferat e vânătoarea.
Ţintele lor sunt oamenii.
Folosiţi toate instinctele vânătoreşti pe care le posedaţi.
Succes.
Spune, Garcia.
În caz că îşi cumpără armele aproape de domiciliu,
avem nevoie de lista magazinelor cu articole de vânătoare din Spokane.
Te sun eu mai târziu.
Am aflat ceva interesant.
A scris în ziare că F.B.I.-ul investighează crimele din zonă.
Când Bobbi n-a apărut şi nici n-a mai sunat, n-am ştiut cui să mă adresez.
- Când aţi vorbit ultima oară cu ea? - Ieri.
Trebuia să stea la mine până mergea la un interviu pentru o slujbă în Spokane.
Era foarte încântată.
Când n-a apărut, instinctul mi-a spus că i s-a întâmplat ceva.
Eu am convins-o să stea la mine. Acum...
Nu e vina Dvs.
Bine.
Vreţi să ieşim puţin la aer?
A dispărut de-abia noaptea trecută. Sunteţi siguri că sunt aceeaşi agresori?
Nu intenţionez să aştept până aflăm. O să-l anunţ pe Gideon despre asta.
Au trecut trei zile de la moartea lui Alex Harrison.
De ce-ar căuta aşa de repede o altă victimă?
Ăsta e sezonul lor de vânătoare.
Nu-şi permit să piardă timpul.
Peste două zile, locul o să se aglomereze. Nu vor mai avea intimitatea necesară.
Dacă Bobbi Baird e următoarea lor victimă, ar putea fi deja în pădure.
Aici Evans. Blocaţi imediat căile de acces.
Recepţionat.
Mişto noduri. Exact ca ale unchiului Joe.
Oho, asta e zbuciumată!
Nu puneţi mâna pe mine!
Dă-i înainte!
Bravo. Ai terminat de ţipat?
- Ce faceţi? - Nu te-aude nimeni.
Da, trebuie să-ţi păstrezi forţele.
Ce naiba vreţi de la mine?
Vrei să te distrezi?
Îi spui tu cum stă treaba?
Fugi.
Aşa, fugi!
Ultimele două telefoane date de Bobby Baird au fost ambele la Urgenţe.
Fiecare a durat câteva secunde, apoi legătura s-a întrerupt.
Era pe autostrada 2.
Acolo nu e semnal pe mobil.
Ştie cineva ce problemă avea?
Nu. A fost trimis un echipajul să verifice,
dar, până au ajuns acolo, şi ea, şi maşina dispăruseră deja.
Că tot vorbeam de maşini dispărute... încă n-am găsit maşina lui Alex Harrison.
Stăm chiar în mijlocul a 1,2 mil. de ha de pădure.
Ar putea fi oriunde.
Cunoaştem doar două locuri ale faptei, la mulţi km distanţă unul de celălalt.
Nu văd niciun model.
Ambele locuri sunt joase şi pot fi urmărite de la înălţime.
Poate că au posturi de observaţie în copaci, sau acces la aşa ceva.
Dacă eşti în locul potrivit, poţi vedea vânatul de la mulţi km distanţă.
De ce-a trebuit s-aducem toate astea? A auzit cineva de "Beenie Weenie "?
Nu mai avem 10 ani, să ştii.
Ajutor! Ajutaţi-mă, vă rog!
Ajutor! Mă urmăresc...
- Cine? - Sunt... doi bărbaţi.
Vor să mă omoare.
Dumnezeule!
Joe...
- Fugiţi! - Mai repede!
E mult mai rapidă decât credeam.
Da. O să fie tare distractiv.
Aşteaptă! Nu pot să fug aşa repede.
Nu te-apropia de ea!
Uite ce e...
Îmi pare tare rău pentru ce li s-a întâmplat prietenilor voştri.
Prietenii noştri sunt morţi. Iar indivizii ăia nu ne fugăreau pe noi.
Nu cred că le-a păsat de asta, nu ţi se pare?
Ştiu doar că, atâta timp cât stăm cu ea, suntem în pericol.
Ce vrei să facem? S-o lăsăm pe mâinile maniacilor ăia?
Nu ştim cine e! Dacă le-a făcut ceva?
Am fost răpită de doi psihopaţi, înţelegi?
După asta, m-am trezit că trebuie să fug prin pădure ca să nu mă omoare.
Aşa spui tu.
În curând o să se-ntunece.
Avem două variante: continuăm împreună sau ne despărţim.
- Ar trebui să rămânem împreună. - Poftim?!
Să nu cumva să te-apropii prea mult de noi, ai înţeles?
Nu sunt "ea ", nici "tu ". Am şi eu un nume.
Nu vreau să ştiu cum te cheamă.
Dacă se-ntâmplă ceva, nu vreau nici măcar să-mi aduc aminte de tine.
Ce-ai descoperit?
Sunt trei magazine
în afara oraşului Spokane care comercializează tipul ăla de săgeţi.
Înainte de a întreba, aflaţi că v-am trimis deja adresele.
Garcia?
Eşti omul zilei.
Ba nu... om eşti tu.
Ţineţi evidenţa celor care cumpără săgeţi de vânătoare?
Ţinem o săptămână doar doar chitanţele, şi asta dacă folosesc card de credit.
Mulţi cumpărători vin şi a doua oară, nu-i aşa?
În fiecare an, mulţi îşi procură de la noi muniţia şi proviziile
înainte de a reveni pe munte.
Grupuri? Cum ar fi... taţi şi fii?
Sigur că da.
Domnilor... pot să vă întreb ce treabă are poliţia cu chestia asta?
Căutăm doi bărbaţi. E posibil să fie rude.
Poate că-i ştiţi, pentru că unul dintre ei întreţine conversaţia,
şi celălalt e foarte stânjenit când i se adresează cineva.
Dacă una dintre persoane e femeie, e mult mai rău.
Cunosc doi fraţi care cumpără de la noi de ani de zile.
Au fost pe-aici chiar acum câteva zile, să cumpere provizii.
Cel mic e foarte sfios... e tare dulce.
Vin aici de mulţi ani, dar încă n-are curaj să-mi vorbească.
Şi unchiul lor era tăcut. S-a stins cu ceva vreme în urmă.
- Aţi găsit vreo chitanţă? - Nu, plătesc mereu cu bani peşin.
Sunt sigură că-i cheamă Mulford. Cred că pe unchiul lor îl chema Joe.
- Mulţumim foarte mult. - O sun eu pe Garcia.
Garcia, am nevoie de toate detaliile despre un anume Joseph Mulford.
Cică Joseph Mulford a fost condamnat de mai multe ori pentru violenţă.
E proprietarul unui service auto, pe care l-a lăsat moştenire când a murit.
Noii proprietari sunt nepoţii lui, Paul şi John Mulford.
Nu mai trebuie să te întreb în ce localitate e service-ul, nu-i aşa?
Nu, nu trebuie.
Dar dacă tot ai făcut-o, splendoare cerebrală ce eşti, pot să-ţi spun
că aflu asta chiar acum.
Calculatorul spune...
Ce e?
Service-ul ăla...
e chiar pe autostrada 2.
Ia să vedem... foarte aproape de locul unde au dispărut victimele?
Punct ochit, punct lovit!
Încă nu ştim unde e Bobbi Baird.
Echipele de cercetare vor fi retrase până dimineaţă.
Nu prea mai avem timp.
Se întunecă deja... nu ştiu ce altceva am mai putea face.
Nu se pot prevedea reacţiile unei persoane
când se confruntă cu asemenea circumstanţe.
Dacă Bobbi e încă în viaţă, să sperăm că s-a refugiat undeva peste noapte.
Stai aproape. O să-ţi fie mai cald.
Ai auzit?
Stinge lanterna. Aşa, nu ne vor putea vedea.
Probabil e doar un animal sau ceva de genul ăsta.
Nu-mi place deloc expresia "ceva de genul ăsta ".
Oricine ar fi fost cel care-a făcut zgomot, acum e chiar în spatele nostru.
Nu sună a paşi de om.
Dacă se apropiau atât de mult... ar fi tras deja în noi.
Uită-te la ei, ce speriaţi sunt. Ar trebui să-i doborâm chiar acum.
Nu. O să aşteptăm până în zori.
Când nu se-aşteaptă la asta, e mult mai interesant.
Am înţeles.
Am mai primit un raport de persoane dispărute.
Două perechi, plecate cu cortul în weekend, nu s-au prezentat la lucru
şi nici n-au raportat la poliţia forestieră.
O să pregătesc o misiune de salvare.
Unde erau staţionaţi?
La doar câţiva km de locul unde a fost găsit cadavrul lui Alex Harrison.
Credeţi că există vreo legătură?
Dacă "vânătorii " noştri caută provocări noi, atunci în mod sigur există.
Să mergem.
E tot închis. Interesant, nu?
Să cercetăm locul.
Liber.
Un Mustang.
Acelaşi model şi an de fabricaţie cu cel al lui Bobbi Baird.
E clar. I-am găsit.
- Un animal nu putea face aşa ceva. - Depinde ce înţelegeţi prin "animal ".
Se pare că au fost sfârtecate cu cuţitul.
Toate proviziile au fost aruncate, nu mâncate.
Voiau să se asigure că, dacă va veni cineva încoace,
nu vor găsi nimic.
Sânge pe sol. În două locuri. Aici şi acolo.
Băieţi! Am găsit şi aici sânge pe sol.
Din locul ăla se vede tot luminişul, şi se putea trage în prezumptivele victime.
Asta ar explica prezenţa sângelui.
- Şi locul ăsta? - Se vede perfect.
Ce credeţi că s-a întâmplat?
Două băltoace de sânge... cred că sunt două victime.
Ar putea fi chiar excursioniştii.
Întrebare: unde sunt acum?
Ce-i asta?
Aveau deja o victimă în pădure. De ce-or fi atacat perechea asta?
Poate c-au fost nevoiţi.
Bobbi Baird e ţinta lor.
Dacă a auzit voci, probabil că s-a îndreptat direct spre tabăra lor.
Oamenii ăştia erau în locul nepotrivit la momentul nepotrivit.
Nu trebuia să moară.
Nu, dar le-au stat în cale.
Hotch a găsit maşina lui Bobbi Baird la service-ul Mulford.
Le ascundea la vedere.
- Service-ul e în proprietatea a doi fraţi. - Ai auzit de fraţii Mulford?
Aici, ne adresăm unul altuia folosind prenumele.
Da, dacă-mi spuneţi ce maşină au, oamenii mei îi vor găsi.
Dumnezeule...
- Ai văzut? - Bravo, frăţioare!
Luke, uită-te la mine! Revino-ţi! Să nu-mi faci una ca asta!
Ajută-mă să opresc sângerarea!
Aşa, măi! Ţi-am spus eu c-o să dobori prima fiară cândva.
- Trebuie să plecăm! - Nu pot să-l las singur!
Hai, Heather. Vino.
Nu pot să-l părăsesc aşa.
- Pleacă! - Hai odată!
- Du-te-odată. - Trebuie să plecăm.
Să mergem!
Nu încă.
Fii serios! E prea simplu.
Dumnezeule!
Haide! Să mergem!
Bun. Să mergem.
Cum au procedat?
Au patrulat pe autostradă, căutând maşini în pană?
Incident în plină desfăşurare.
- Recepţionau dispeceratele. - Hotch!
Cred că vrei să vezi asta.
- Ce culoare era maşina lui Alex Harrison? - Albastră. De ce?
Am găsit-o. Am găsit foarte multe.
Dacă victimele conduceau maşinile astea...
Avem de-a face cu mult mai multe victime.
Am găsit urmele a cel puţin trei persoane.
Dar dispar sub acele căzute ale pinilor.
Uite-le aici.
Evans! Puteţi să ne daţi o echipă să ne ajute?
Da. Bunting! Ajută-i pe agenţi să meargă pe urmele astea.
Am înţeles.
Toată lumea să se întoarcă la bază înainte de a apune soarele!
Ia uitaţi ce-am găsit.
- Cel mai vechi expiră în 1980. - Băieţii nici nu se născuseră încă.
Cred că unchiul a început să omoare, iar băieţii au continuat "tradiţia ".
Ce faci?
- Nu ştiu unde mergem. - Nu putem să ne oprim.
Face parte din jocul lor. Le place să ne hăituiască.
Cât timp fugim, le oferim ceea ce-şi doresc.
Dacă nu plecăm naibii de-aici, or să ne omoare pe-amândouă.
Nu neapărat.
Paul şi John Mulford, 26 şi respectiv 22 de ani, orfani din fragedă copilărie.
Probleme de abandon.
Autorităţile i-au ţinut împreună găsindu-le singura rudă în viaţă, pe unchiul lor.
Nu se ştie cum şi-a crescut nepoţii. N-au mers niciodată la şcoală.
Nu cunoşteau pe altcineva în afară de clienţii service-ului.
A fost recrutat în 1968. Avea doar 18 ani.
A fost lăsat la vatră peste doi ani. Cauza: halucinaţii şi iluzii.
În afară de unica lor rudă, băieţii n-au avut alt reper social.
Un nebun cu credinţe stranii, care i-a învăţat cum să vâneze şi pe cine să ucidă.
Ia uitaţi-vă.
Au vânat în pădurile astea de când se ştiu.
E o fâşie din pulovărul ei.
Unde eşti? Unde te-ai ascuns?
Nu! Nu fă asta!
Îmi pare rău.
Linişteşte-te. Totul e-n regulă.
N-ai păţit nimic.
Johnny, Johnny! Uită-te la mine!
N-ai păţit nimic.
Am găsit actele de identitate ale lui Joel şi Taylor Brause,
doi dintre excursioniştii dispăruţi.
- Căsătoriţi? - Da.
Sunt ag. Morgan, îl caut pe Gideon.
Sunt Gideon. Unde eşti?
Am mers câţiva km după urme. Vedem ceva în depărtare.
Poţi să urci undeva la înălţime?
Ai văzut?
Fum...
N-ai nimic. O să fie bine.
- Nu cred! - Eu ştiu că aşa o să fie.
Dar trebuie să fii puternic.
E mult sânge, atâta tot. Doar sânge, nimic periculos.
Doamne, nu...
O să mă ocup eu de prietena noastră,
apoi o să vin înapoi şi-o să te vindec.
- Promit. - Bine.
Promit...
Unde eşti, nenorocitule?
M-am săturat să tot fug!
Eşti laş, la fel ca fratele tău.
Se vede focul. E chiar între copacii ăia.
Văd un om întins lângă foc.
Ar putea fi alţi excursionişti.
În caz că nu e aşa, să ne pregătim.
F.B.I.!
E plin de sânge.
- Trebuie să-l ducem de-aici. - Chem imediat un elicopter.
Fiule, mă auzi?
Sunt Jason Gideon. Suntem de la F.B.I.
O să te luăm de-aici. Înţelegi?
Mă auzi? Eşti singur aici?
Acolo.
E moartă.
- Am găsit o femeie. - A fost omorâtă de o săgeată.
Am găsit un arc de concurs la vreo 10 m distanţă de cadavru.
Ce-ai văzut?
Celelalte victime au prezentat răni în zona pieptului.
Băiatul ăsta are răni în zona inferioară a abdomenului.
Nu crezi c-a tras cineva cu arcul în el?
Mi se pare c-a fost înjunghiat.
Fiule...
Indivizii care ţi-au făcut asta sunt încă în pădure?
O întreagă echipă de agenţi F.B.I. e pe urmele lor.
Nu-ţi fă griji.
Au primit ordin să tragă dacă va fi nevoie.
- Nu! Nu! - Linişteşte-te!
Eşti în siguranţă. Aici eşti în siguranţă.
Nu-l împuşcaţi!
E tot ce am pe lume.
Fratele tău e în pădure?
- Cum te cheamă? - Johnny.
Johnny, trebuie să ne spui unde e Paul.
Acum, până nu e prea târziu. Spune-ne unde e.
Spune-mi unde e.
- A spus că e cam la 1 km, spre est. - Să mergem.
Paul Mulford! Suntem de la F.B.I.
Aruncă arma!
Nu!
Nu-i nimic. Nu-i nimic...
Nu mai are alte arme.
Johnny...
Nu-i nimic...
- L-aţi prins? - Da.
Îl sun eu pe Gideon.
- E mort? - Va fi în curând.
Cum a fost posibil ca indivizii ăştia să comită asemenea atrocităţi?
Ei nu gândesc la fel ca noi.
Cum ţi se pare, nenorocitule?
Se pare că eu am fost cea care s-a distrat.
Istoricul britanic James Anthony Froud a scris:
Animalele sălbatice nu ucid niciodată din plăcere.
Omul este singurul care găseşte plăcere în torturarea şi omorârea semenilor săi.
Te simţi bine?
- N-ai mai fost niciodată aşa... - Tăcută?
Ce-ai păţit?
Bobbi Baird mi-a pus o întrebare şi nu-mi mai iese din cap.
Care era întrebarea?
M-a întrebat cum de-au putut face aşa ceva.
Cum au putut să...
să vâneze şi să omoare oameni în pădure.
Şi ce răspuns i-ai dat?
Că ei nu gândesc la fel ca noi.
Dar... adevărul e...
că noi gândim exact ca ei.
Da, aşa e.
Pentru că asta ne e meseria.
Trebuie să ştim cum e.
Vânăm asemenea indivizi în fiecare zi.
Mă tot întreb... cât de diferit gândim, de fapt?
Noi faţă de ei?
Traducerea şi adaptarea: baltzatu