S-a strigat 150. Oferă cineva 200?
200! Oferă cineva 250?
Sunt multe în depozit, oameni buni.
250!
Oferă cineva 300?
300!
Ce faci, Stu?
- Acţionez. - Ai spus că ne oprim la 250.
300, o dată...
de două ori...
350!
Nu te băga, Stu.
450.
Frăţioare!
Trebuie să-i demonstrăm tipului că suntem serioşi.
S-a strigat 450. Oferă cineva 500?
Mai sunt 3 depozite la vânzare pe ziua de azi.
Simt eu ceva la depozitul ăsta.
450 o dată...
Ultima oară când "ai simţit ceva" ne-am ales cu o grămadă de baterii consumate
şi un coteţ.
450 de două ori...
Adjudecat! Al vostru e, băieţi. Mergeţi la birou, să faceţi actele.
- Beton... - Să mergem.
Ia uite! Parc-aud foşnet de bancnote.
Pare a fi jurnalul cuiva.
Frate...
Ce porcării!
- Unde naiba găseşti aşa ceva? - Habar n-am.
Da' trebuie să existe doritori, nu?
Cred că trebuie să chemăm poliţia.
- Ai găsit ceva? - Nu sunt sigur.
Au fost descoperite într-un depozit.
Mi le-a trimis agentul din Philadelphia care se ocupă de caz.
Îl cunoşti?
- Ea mă cunoaşte. Ştii cum e. - Aha... o admiratoare...
Te cunoaşte prea multă lume, nu-i aşa?
Nici n-ai idee.
E foarte detaliat.
Vorbeşte la viitor. Sunt fantezii.
Agenta crede că sunt mai mult decât atât.
- Mai are şi altele? - Are câteva cutii, la sediu.
Aş vrea să merg să citesc şi restul, să văd ce concluzie se poate trage.
Ia-l pe Reid cu tine.
Drumeţie! Mişto!
Am casete cu Peter Coyote citind trilogia "Fundaţia".
Toţi se holbează la tine... cum de rezişti?
Eu mă simt de parcă aş avea ceva între dinţi.
Înveţi să-i ignori.
Nu prea mă interesează ce nu poţi face, Roy.
Avem cele mai bune surse din lume, iar tu ar trebui să fii una din ele.
Găseşte-o şi gata.
Îl am pe David Rossi în birou... cred că visez.
- Probabil că tu eşti ag. Morris. - Spune-mi Jill, te rog.
Pot să vă servesc cu ceva? O cafea, poate?
De fapt, eu şi dr. Reid am dori să trecem la treabă, dacă nu te deranjează.
Dre. Reid...
Vă mulţumesc că aţi venit. Nu veţi fi dezamăgiţi.
Ce materiale mai aveţi?
Am găsit tot felul de desene, literatură sado-maso, tortură.
Ceea ce m-a frapat, însă, e jurnalul.
Pot să jur că e vorba de un agresor sexual.
Cred că e grav de tot.
Hai să nu ne grăbim.
Presupun că aţi verificat numele celui care a închiriat depozitul.
Da. Numele era fals. Nu există niciun Louis Ivey.
- A plătit cu bani gheaţă? - Până la un moment dat.
Dacă nu plăteşti 6 luni, proprietarul scoate lucrurile din depozit la licitaţie.
Din câte am citit, individul pare a fi foarte organizat.
E puţin probabil să uite să plătească.
Ei bine, a gafat. Toţi fac asta odată şi-odată, nu?
Cred c-am să accept cafeaua, până la urmă.
-==ĆĆŔĂĐÜŔÖÔ°ÇăÇéˇîĎ×==- ąž×ÖÄť˝öšŠŃ§Ď°˝ťÁ÷ŁŹŃĎ˝űÓĂÓÚÉĚŇľÓĂÍž
-==http://www.ragbear.com==- ˇ¸×ďĐÄŔí ľÚ3źžľÚ13źŻ
-=ĆĆŔĂĐÜ×ÖÄť×é=- ˇ­ŇëŁş¸öČËID ĐŁśÔŁş¸öČËID ĘąźäÖáŁşMayat
Aţi stat ceva, nu glumă.
Voiam să verificăm tot, să fim siguri.
Şi? Sunteţi?
Nu.
Serios?
Aş minţi dacă aş afirma că nu sunt dezamăgită.
Jurnalul e produsul minţii unui individ bolnav,
dar n-am găsit nimic care să mă convingă că şi-a pus fanteziile în practică.
Ai venit să-ţi iei rămas-bun...
Mă tem că da.
În Quantico există cazuri adevărate, în care s-au descoperit cadavre.
Dar, dacă am dreptate, or să apară o mulţime.
A fost o plăcere să te cunosc.
Am mai descoperit ceva în cutii.
În "Ochii agresorului" scriai că adunatul de părţi minore din victimă
precede clar crima în sine.
Piele, unghii...
păr.
Individul e aşa cum am spus eu.
O să chem echipa.
Avem treabă.
Super!
Criminal Minds - S.3, ep.13 "Limelight"
-==http://www.ragbear.com==-
-=ĆĆŔĂĐÜ×ÖÄť×é=-
Traducerea şi adaptarea: baltzatu
"Ştiu că vreau să fac rău,
dar ura mea e mai puternică decât orice gând pe care-l am,
iar această ură aduce răul suprem asupra muritorilor de rând".
Euripide.
Asta e tot ce s-a găsit în depozit?
Nu. Am selecţionat materialele cele mai importante,
iar restul le-am dat Poliţiei din Philadelphia, pentru analiză.
Ce-aţi mai găsit acolo?
Câteva cărţi, albume, jucării.
Jucării?
Da. Vechituri, probabil din copilăria sa.
Am reuşit să prelevăm câteva amprente, dar n-am găsit cui aparţin.
Nu e înregistrat la noi.
Morgan şi Prentiss! Mergeţi la depozit şi vedeţi ce mai puteţi afla despre el.
Vă explic cum să ajungeţi.
Trebuie să stabilim dacă individul şi-a pus fanteziile în practică sau nu.
Jurnalul ne poate ajuta să-i identificăm "semnătura". Poate găsim şi victimele.
Prima impresie e că individul vrea să testeze tot ce-a scris.
Cred că e dificil să izolăm un aspect anume.
"Săpaţi" mai adânc.
Analizaţi textele. Căutaţi prezenţa şabloanelor în exprimare.
Eu şi Rossi vom analiza revistele şi pozele.
Dacă găseşti fetişul, găseşti şi răufăcătorul.
Vrei să facem munca mai interesantă?
Care găseşte cel mai bun indiciu primeşte o masă de la celălalt.
Bagă mare, fato.
Bine.
Se pare că era fericit când era mic.
Ordonat, cu multe preocupări.
Desenele astea par a fi făcute când a învăţat să ţină corect creionul.
Asta înseamnă că avea vreo şase ani, corect?
E făcut în 1976. Ar însemna că acum are vreo 38 de ani.
Dacă e autoportret, atunci puştiul e blond.
Şi caucazian.
Bine c-ai spus, că nu mi-aş fi dat seama.
Uită-te la asta.
Uite cum se schimbă desenele pe măsură ce trec anii.
Soare, o familie iubitoare, o casă ca-n poveşti.
Apoi, mama dispare.
I-o fi părăsit, o fi murit... cine ştie?
Tatăl încearcă din răsputeri să-şi menţină familia fericită.
Copilul începe să ţină lucrurile în el, să se retragă într-o cochilie a lui.
Aici a început schimbarea.
Ce i-a alimentat fanteziile?
Când au apărut acestea?
Asta e cea mai veche. Datează din 1982.
Faţă de celelalte, e foarte "cuminte".
Ediţie de colecţie.
- Crezi că le colecţiona? - Asta, sau a moştenit-o.
De la tatăl său?
Încă îmi mai amintesc de colecţia tatălui meu, "ascunsă" în văzul tuturor.
Apoi a trecut la lucruri mai grele... tortură pornografică.
E violentă.
Asta i-a stârnit anumite dorinţe.
Expunerea timpurie a fost declanşatorul.
Când l-am anchetat pe Bundy, mi-a povestit teoria lui despre pornografie.
Spunea: "dacă vreţi ca oamenii să nu ajungă ca mine,
nu interziceţi <>"...
"Interziceţi Hustler".
Ţi-am citit cărţile, Dave.
Am găsit nişte manuale.
Inginerie...
matematică...
desen tehnic.
Şcoala de meserii.
Bun... face reparaţii.
Probabil lucrează în construcţii sau amenajări interioare.
E bine, dar cred că te-am luat.
Nu te grăbi.
Ia uite... rochii.
Ce...
Sunt de mărimi diferite.
Erau de mărimi diferite.
Au fost modificate.
Travestit.
Se pare că-ţi datorez o masă.
Indicatorii lingvistici din texte sugerează că şocul electric îl excită la culme.
Ca metodă de tortură...
Fii specific.
Asta ţi se va cere când vom ajunge la tribunal.
Vezi cum apasă când scrie despre asta?
Uneori e atât de excitat încât pixul străpunge hârtia.
Expresiile folosite îmi întăresc supoziţia.
La acest capitol atinge maximul creativităţii.
Bine lucrat.
Ai găsit o "semnătură" uşor de urmărit.
Arsurile electrice de pe corpul victimelor vor fi de neconfundat.
Ea e Dana Foster.
Avea 34 de ani şi lucra ca agent imobiliar în suburbia Blue Bell.
A fost ucisă acum 5 ani, când s-a dus să se vadă cu un potenţial cumpărător
al unei case din districtul Bucks.
Corpul neînsufleţit, complet dezbrăcat, a fost descoperit în pivniţa casei.
Fusese sugrumată şi violată.
Uite şi "semnătura" descoperită de Reid în jurnalele individului.
Rănile sunt, de fapt, arsuri survenite în urma unui şoc electric.
- Presupusul cumpărător a fost găsit? - A folosit un nume fals.
Louis Ivey... pare să fi operat perfect până acum, nu vi se pare?
Hainele victimei au fost găsite?
- Nu. - Ca să vezi...
Le ia ca amintire, apoi le modifică pentru a le putea purta.
Aşadar, e bisexual?
De fapt, majoritatea travestiţilor sunt heterosexuali.
E un lucru des întâlnit în cazul agresorilor sexuali.
Dar părul victimei? I-a fost tăiat sau smuls?
Nu se specifică în raport.
J.J., sun-o pe Garcia şi măreşte raza de căutare.
Eu şi Rossi vom merge la locul faptei.
- Ia uite, tati! - Stai puţin, fiule, să văd cine sună.
Sunteţi Dl. Overholt?
Sunt ag. Hotchner. Dânsul e ag. Rossi. Suntem de la F.B.I.
De la F.B.I.?
- Locuiţi aici de 4 ani, corect? - Da.
Presupun că, atunci când aţi cumpărat casa, vi s-a povestit ce s-a întâmplat aici.
Da.
Fiul meu nu ştie nimic. Aş prefera să nu afle.
Fireşte. Vă înţelegem. Vom proceda cu discreţie.
Vrem doar să examinăm pivniţa.
Când ne-am mutat, am încuiat-o. Oricum nu era bună de nimic.
Când plouă, se umple de apă. Parc-ar fi o mlaştină.
În plus, instalaţia electrică e făcută praf.
Sper că nu vă deranjează că nu vin cu Dvs.
Facem tot posibilul să terminăm cât mai repede.
Deci...
a făcut turul întregii case.
Înainte de a pleca, a rugat-o pe agentă să-i arate pivniţa.
Şi... bum!
Contuzia de pe ceafă sugerează că a luat-o prin surprindere.
A ameţit-o, folosind un obiect contondent.
Pereţii sunt groşi, vecinii - puţini şi la distanţă apreciabilă.
Putea s-o facă să ţipe cât de tare voia.
Are urme profunde de legături la încheieturi. Cred că a legat-o de tavan.
Uite.
Exact ca-n desene.
Apoi, a început s-o curenteze şi să se uite cum se zbătea.
O făcea să danseze.
Dar de unde a luat curent?
A folosit oare o baterie mare sau o armă cu electroşocuri?
Arsurile nu confirmă ipoteza ta.
Cineva s-a jucat cu priza.
Ai grijă.
Improvizaţie...
"Crocodilul" e încă aici.
Nu-i trebuia nicio armă cu electroşocuri. A tras curent direct din instalaţie.
Îndemânatic individ!
S-au întors Dave şi Hotch.
Mulţumesc. Vin şi eu imediat.
Măiculiţă... impresionante trofee.
Simple chestii pe perete... n-am intrat în F.B.I. pentru premii.
În cazul ăsta... împrumută-mi şi mie câteva.
J.J.!
Ce părere ai?
Ce înseamnă?
Păi... doar nu i-om spune "A.N." la nesfârşit.
În general, noi încercăm să nu le gâdilăm orgoliul dându-le nume.
Bine.
Oricum nu-mi plăceau.
De fapt, nu suntem siguri că individul e ucigaş în serie.
Ba suntem.
Trei femei, cu vârste cuprinse între 31 şi 38 de ani,
descoperite în apropierea autostrăzilor în Maryland, Jersey şi New York.
Toate erau dezbrăcate şi prezentau arsuri care corespund cu "semnătura" individului.
A aruncat cadavrele în state diferite, pentru a nu putea fi depistat.
Când au fost descoperite victimele, Garcia?
În 2002 şi în primăvara lui 2003.
După agenta imobiliară, şi-a schimbat metodele.
Învaţă repede.
Patru victime în vârstă de 30 de ani...
Şi de-abia începuse.
Le-am căutat pe cele trei victime în lista persoanelor dispărute.
Acum, că avem patru victime, putem defini tipul de femeie vizat de A.N.
30 de ani, frumoase, caucaziene, cu disponibilitate de deplasare?
Exact.
Absolvente de facultate, cu venit peste medie, femei de carieră.
Aţi stabilit periodicitatea?
Între agentă şi prima din cele trei au trecut 10 luni.
Apoi - şapte luni... trei luni...
Practic, a înjumătăţit perioada de fiecare dată.
La majoritatea ucigaşilor în serie,
perioada dintre două crime tinde să fie din ce în ce mai mică.
Ultima noastră victimă a fost descoperită acum aproximativ 5 ani.
5 ani?
- E posibil să se fi oprit? - Unul ca el nu se poate opri.
Cel mai posibil e că noi n-am descoperit cadavrele încă.
E posibil chiar să nu existe şi alte cadavre.
Ştim că tot scria despre construirea unui crematoriu artizanal.
Cam de câte victime ar fi vorba, aproximativ?
Dacă extrapolăm periodicitatea, în ultimii 5 ani a ucis încă aproximativ 19 femei.
Bravo, băieţi.
Ţineţi-mă la curent.
Sper că ştie că nu suntem subordonaţii ei...
Acum, că avem 4 victime, putem începe prin interogarea prietenilor şi rudelor.
Căutăm un bărbat între 30 şi 40 de ani, caucazian.
Date fiind cunoştinţele despre circuite şi cablări, credem că e fie electrician,
fie inginer.
Acest domeniu i-ar oferi acces în casa sau biroul victimelor,
precum şi ocazia de a le observa îndeaproape.
Vizează femei frumoase, de carieră.
Le percepe ca femei puternice, corecte, de neatins pentru el.
Aşa că încearcă să le frângă spiritul, să le coboare la rangul de obiecte sexuale
şi să le pedepsească.
E un sadic sexual în adevăratul sens al cuvântului.
Se încadrează în categoria "furie-excitare",
adică se excită sexual când îşi vede victimele suferind.
Uciderea lor e o simplă finalizare a procesului.
Pe el îl interesează doar durerea.
Nu se grăbeşte deloc.
Le chinuie exact atât cât pot ele îndura.
Cum rămâne cu "trofeele"? Le ia hainele, nu?
Da. Credem că le foloseşte pentru a-şi exersa fanteziile.
Îmbrăcându-se în hainele victimelor, poate să retrăiască tortura.
În acest timp, probabil că se masturbează, pentru a reînnoi asocierea
dintre suferinţă şi răsplată.
Când nu îi mai e de ajuns, caută o altă victimă.
Reţineţi faptul că face asta de foarte mult timp.
Probabil că intenţionează să continue tot restul vieţii.
Va evolua continuu, va căuta noi modalităţi de a se autodepăşi,
de a-şi creşte pragul de excitare.
Pentru acest individ, limitele nu există.
Hotch!
Credem că individul face parte integrantă din comunitatea noastră.
Dacă în ultimele zile n-am fi obţinut o serie de dovezi clare,
ar fi fost posibil să continue să ucidă, fără ca noi să ştim.
Încă mai verificăm anumite detalii...
Ştiai de asta?
...ultimele crime şi identitatea victimelor.
Acum, că îl avem în vizor, vă asigur că vom afla cine e şi că-l vom prinde.
Nu ştiu cum vă faceţi voi meseria, Dră. agent,
dar trebuia să ne anunţaţi şi pe noi că intenţionaţi să ţineţi o conferinţă.
Păi... n-a fost o conferinţă. A fost un simplu anunţ public.
Cred că ştiţi la ce mă refer.
Am trimis jumătate din poliţiştii din Philadelphia pe stradă, să caute.
S-ar fi aflat oricum.
Am vrut doar să liniştesc puţin populaţia.
De una singură, aşa?
Cazul e în sarcina mea.
Da, dar toţi membrii echipei mele vă sunt superiori ierarhic.
Adică? Vreţi să mă expulzaţi, cumva?
Nimic nu distruge un caz mai repede decât un agent în căutare de glorie.
Încerc să-mi apăr oraşul
de cel care poate fi cel mai prolific ucigaş de la Charles Cullen încoace.
Cum rămâne cu cei ca Michael Strenko, Florian Gall sau Christopher Hardgrove?
Nu cunosc aceste nume.
Sunt numele victimelor lui Cullen.
Nimeni nu-şi aminteşte numele victimelor. Toată lumea îl ţine minte doar pe ucigaş.
Asta se petrece atunci când agentul pune "povestea" înaintea "cazului".
Biroul Federal nu mai are nevoie de agenţi de genul ăsta.
Aţi înţeles?
În mod sigur, e extrem de capabilă.
Dar... ce voiam să spun e că gradul ei de agitaţie
când aude de posibile cadavre mi se pare tare neliniştitor.
Mulţumesc.
J.J. spunea că îi caută o poreclă ucigaşului.
Şi totuşi... dac-ar fi fost bărbat, aţi fi exclamat: "ce boaşe are"!
Nu începe cu de-astea. Nu e vorba de prejudecăţi sexuale.
Vezi să nu... mai bine ne întoarcem la harta lui Reid.
Principiul vecinătăţii spune că un ucigaş nu va merge mult pentru a-şi răpi victima,
dar omul nostru a călătorit la greu pentru a răpi şi a abandona cadavre.
Vrei să spui că toate locurile nu te ajută să întocmeşti profilul geografic?
Singurul loc important de până acum e depozitul.
Avem 4 victime şi niciun indiciu.
A stat ascuns ani buni. Cred că, foarte curând, va începe să ucidă "pe lângă casă".
Din păcate, asta ne poate ajuta doar dacă e vorba de o nouă victimă.
Pe scurt, o femeie trebuie să moară ca noi să ne putem face treaba.
Bună.
S-a întâmplat ceva?
Da... ag. Hotchner m-a pocnit pe drept.
În plus, îţi datorez scuze.
De ce mie?
Eu te-am făcut să aduci echipa aici.
Apoi...
a fost conferinţa de presă.
Puteai să aştepţi măcar până mâine dimineaţă.
În cazuri ca acesta, conştiinţa nu mă lasă deloc să dorm.
Se pare că ţi-ar prinde bine o mică pauză.
Nu. Nu există pauze.
Dar există băutură.
Dă-mi voie să-ţi fac cinste.
Nimeni nu vede cu ochi buni o femeie ambiţioasă.
Uneori, uit asta.
În 1997, când eram în Academie, am luat 99 p. la destul de apărare.
Nu mai e nevoie să spun că toţi bărbaţii au început să mă evite.
Pun pariu că n-a existat moment în care să nu depăşeşti aşteptările.
Eram cea mai mică şi aveam un singur părinte.
A trebuit să învăţ repede că trebuie să mă autodepăşesc mereu.
Un singur părinte...
tatăl tău, nu?
Continuă.
Un om bun, dar pe care l-ai perceput ca fiind slab, incapabil...
Probabil că-i plăcea să bea. Scotch, bănuiesc.
Lui îi plăcea amestecul.
Mie îmi place cel făcut dintr-un singur fel de malţ.
Cred c-am ţinut un seminar la Academie în 1997.
Da. "Probe colaterale în agresiunile sexuale".
Stăteam în rândul 3.
- Ţi-am sorbit fiecare cuvinţel. - Ce memorie ai!
De-abia ţi se publicase prima lucrare. Mi-ai dat un autograf.
Da, m-am cam îndrăgostit de tine.
Nu râde! Erai o mare vedetă.
Niciun alt agent n-a reuşit să scrie sau să ofere consultaţii aşa cum ai făcut-o tu.
Aveai părul mai lung şi mai deschis la culoare, nu-i aşa?
Că tot vorbeam de memorie bună...
Nu. Nu te-am ţinut minte.
Asta însă explică părul pe care pretinzi că a fost găsit în depozit.
Părul era o amintire, presupun.
L-ai ţinut ca vestigiu al feminităţii la care ai renunţat pentru carieră?
Nu mă mai analiza.
Pentru a obţine colaborarea B.A.C., ai "fabricat" dovezi.
Scopul scuză mijloacele.
Am avut dreptate, nu?
Jill, uite cum stau lucrurile. Te cunosc.
Când eram de vârsta ta, urmăream exact aceleaşi lucruri.
Dar, în timp ce-mi atingeam scopurile, făceam şi multe tâmpenii.
Am pus oameni în pericol.
De aceea te-ai întors? Să repari erorile din trecut?
Ai grijă ce faci.
Ambiţia asta a ta te poate băga în tot felul de necazuri.
Mă duc să dorm puţin.
Cascadoria ta cu conferinţa de presă o să ne omoare pe toţi mâine.
Cum adică?
În noaptea în care a dispărut, am avut un coşmar.
M-am trezit, dar am uitat imediat ce visasem.
Se mai întâmplă, nu?
Ştiu că sună aiurea.
Simt că, dacă mi-aş aminti ce-am visat, aş şti ce s-a întâmplat cu ea.
Când am văzut că nu mai ajunge acasă, i-am lăsat un mesaj pe mobil.
Eram... supărat pe ea pentru că urma să întârziem.
N-am ştiut ce păţise.
Probabil că încă mai are mesajul pe telefon.
Nu pot dormi noaptea. Mă tot întreb dacă l-a ascultat.
Vreau doar să aflu dacă mai trăieşte.
Incertitudinea mă omoară.
Ştiu că sunt egoistă...
dar vrem să ştim.
A dispărut acum două luni, când se întorcea de la servici.
Purta rochia din fotografie.
Vrem doar să aflăm ce i s-a întâmplat.
Mă doare.
Şi pe mine.
Îţi place.
Poftim?
Îţi place senzaţia.
Îmi place.
Îţi place durerea?
Nu.
Da.
Nu.
- Nu... lasă-mă. - Roagă-mă.
Nu! Lasă-mă!
Lasă-mă!
Nu!
Nu! Te rog! Nu mă mai chinui!
Doare.
- E aşa de dureros... - Nu! Nu!
Omoară-mă odată!
Omoară-mă odată.
Omoară-mă odată!
Aici Poliţia din Philadelphia.
Cred c-am văzut ceva. Ar putea avea legătură cu crimele.
Ce aţi văzut?
Eram pe I-76 şi mi s-a stricat maşina chiar lângă un câmp.
Am văzut un om săpând o groapă.
Ce fel de groapă?
Unde să arunce cadavrul. Am văzut cu ochii mei.
O "sângerătoare", fără haine pe ea.
Cum vă numiţi, Domnule?
Spre est, la km 115.
Or s-o găsească.
V-a atras atenţia ceva?
Fără haine pe ea. Transformă victima într-un simplu obiect.
Exact. Înlătură natura umană a victimei.
Nu e un apel anonim oarecare.
Limbajul folosit... a categorisit victima drept "sângerătoare"...
Plăgi deschise vizibile.
Nu cred. Am observat că folosea acelaşi cuvânt şi în jurnalul găsit în depozit.
Pentru el, victimele erau "sângerătoare".
E misoginism curat. Se referă la menstruaţie.
În ochii lui, asta e o slăbiciune.
Cred că trebuie neapărat să vedem ce se ascunde pe acel câmp.
- 'neaţa. - Bună dimineaţa.
Cadavrul pare bine conservat.
În ultimele luni a fost destul de frig. Pământul e îngheţat.
Uită-te la burta ei.
Arsuri de natură electrică.
Degetele sunt aproape distruse.
Dantura?
Se poate folosi pentru identificare.
Trebuie să ne mişcăm extrem de repede. Aţi înţeles?
- Da. - Mulţumesc.
Hai s-o luăm.
Uşurel...
Alo!
Cred c-ar fi bine să mai rămâneţi.
A sunat fără să se prezinte şi ne-a făcut cadou încă două victime.
De ce?
La conferinţă, aţi promis că-l veţi prinde. E reacţia lui la declaraţia Dvs.
Vrea să-ţi arate cu cine ai de-a face. E narcisist. Se făleşte.
Foarte bine. Sper s-o ţină tot aşa.
Nu vreţi asta.
De fiecare dată când face asta, mai găsim câte un indiciu.
Da, dar mai găsim şi câte un cadavru.
Dacă vrea să se lupte cu mine, o să devină neglijent şi-o să se demaşte singur.
Poate că asta şi vrea.
Nu mi s-a părut normal că individul a uitat să-şi plătească depozitul.
Crezi c-a vrut să-l găsim?
Poate că s-a hotărât că e timpul să afle toţi cum îşi spune.
Dacă asta intenţiona, de ce nu ne-a trimis fotografii sau înregistrări ale victimelor
ceva care să indice cine e.
Voia să aflăm totul în ordine cronologică, să-i cartografiem evoluţia.
O copilărie fericită, care s-a întunecat. Ne-a forţat să-i facem biografia.
Dacă asta e povestea lui, la ce capitol suntem?
La ultimul.
Care se scrie chiar acum.
Bună, iubitule. Cred că va trebui să amânăm întâlnirea cu părinţii tăi.
Ştiu... îmi pare tare rău, dar am un termen de respectat
şi nu vreau să fac totul în ultima clipă.
Promit că o să mă revanşez. Bine?
Săptămâna viitoare...
Da. Ba nu, că o să fie...
Gil? Da...
m-a lovit cineva din spate.
Nu, n-am păţit nimic. Nicio problemă.
Te sun eu. Da, bine.
Îmi pare rău. Aţi păţit ceva?
N-am nimic.
Din păcate, nu pot afirma acelaşi lucru despre maşina mea.
Frânele astea păcătoase... mi-am tot spus că trebuie să le repar.
Să nu-mi spuneţi că n-aveţi asigurare.
Bineînţeles. Aşa cere legea, nu?
O aduc imediat.
Cred c-ar fi bine să-mi daţi datele Dvs. Pentru orice eventualitate.
Desigur.
Când am fost împuşcată, m-am întrebat: de ce ne-a programat Dumnezeu
să ţinem minte asemenea dureri?
Ştii cum am trecut prin asta?
Nu, Penelope, nu ştiu. Spune-mi tu.
Am ştiut că, până la urmă, o să-mi treacă.
Femeile astea însă nu beneficiază de aşa ceva.
Când le torturează, nu se vede nicio finalitate, ci doar...
Pe baza amprentei dentare, laboratorul din Philadelphia le-a identificat pe victime.
Zi-i. Băieţi!
Mimi Adams şi Sara Coswell.
Sunt în dosarele persoanelor dispărute alese de noi ca posibile victime.
Mulţumesc, iubire. Trecem imediat la treabă.
Stai! Mai e ceva.
Ambele femei au dispărut acum patru luni...
în aceeaşi zi.
- A trecut la "dublu". - La "dublu"?
Ucigaşul s-a plictisit şi a mărit miza, aşa că a răpit două femei în aceeaşi zi.
Gerard Schaefer a făcut la fel. S-a inspirat de la Bundy.
Spunea că e de două ori mai greu, dar şi de două ori mai distractiv.
A ucis ani de zile în deplină siguranţă şi fără a fi suspectat de nimeni,
aşa că avea nevoie de o "doză" mai mare.
A început să ucidă câte două pe zi.
După patru luni, vede că nu-l caută nimeni, aşa că ne face cadou depozitul.
Jill!
Te caută cineva de la Chronicle. Linia 2.
Mulţumesc. O să vorbesc din biroul meu.
Mai ţii vreo conferinţă de presă?
Ag. Morris la telefon.
Sunt Kat Townsley.
Kat, ştiu că ţi-am rămas datoare, dar, momentan, n-am nimic pentru tine.
Chiar dacă aş avea, tot n-aş putea să-ţi spun.
De fapt, am eu ceva pentru tine.
Citeşte-ţi emailul.
O secundă.
Te simţi bine? Pari cam obosită.
N-am nimic.
Ai primit-o?
Da. Ce e asta?
Mi-a trimis-o cineva care pretinde că e persoana pe care o cauţi.
Indicii...
Poftim?
Trebuie să citesc şi restul scrisorii.
Vin la tine.
Bine.
- Am auzit că aţi identificat victimele. - Sunt Mimi Adams şi Sara Coswell.
Ce s-a întâmplat?
Am vorbit cu soţul femeii ăsteia. Soţia corespunde tipului de victimă. Credeam...
Dacă avem A.D.N., l-am putea compara cu părul.
Care păr?
Cel din depozit, găsit de ag. Morris. Culoarea corespunde, aşa că...
Nu vom găsi nimic.
- Ştiu că e puţin probabil dar cred... - Părul nu provine din depozit.
Ne-a minţit?
Şi când aveai de gând să ne spui?
Indiferent ce-a folosit să ne convingă, acum suntem aici.
Un asemenea comportament e inacceptabil! De ce o tot aperi?
Pentru că ştiu cine e. E la fel cum eram eu acum 20 de ani.
Nu-ţi seamănă deloc, Dave.
Hotch, fii serios. Ştiu ce gândeşte lumea.
Sunt cel care a creat "piaţa" ucigaşilor în serie.
Acum, toţi îşi amintesc numele lor, dar uită numele victimelor. Corect?
Recunosc. La un moment dat, am pus interesele mele înaintea celor colective.
Nu mă pot întoarce în timp să schimb asta.
Pentru ea, însă, nu e prea târziu.
Cei de la Persoane Dispărute ne-au semnalat un caz recent.
Posibilă victimă?
Maşina ei a fost găsită stând la stop. Era lovită în spate.
Pare un "loveşte-o şi ia-o".
Se potriveşte profilului? E femeie matură, de carieră?
Katrina Townsley, 34 de ani. E reporter la Chronicle.
La Chronicle?
Ce e?
Scrisoarea asta... o avem şi noi?
Nu.
N-am mai văzut-o.
De ce i-o fi trimis o scrisoare agentei Morris?
Ea e ultimul capitol.
Kat!
I-aţi localizat maşina?
Nu. N-are G.P.S. pe maşină, dar are pe telefon.
E în mişcare?
Nu, staţionează. Reid şi Rossi au plecat într-acolo.
Bună, fetiţo. Cum merge treaba cu emailul pe care ţi l-am trimis?
Am găsit adresa de IP a expeditorului.
Aparţine unui internet cafe din apropiere de Germantown.
Bravo! Trimite-ne adresa.
Am vorbit cu Reid. Au găsit telefonul lui Jill pe jos, lângă maşina ei.
Pe jos?
Într-o parcare, la nord de Center City.
Sânge.
Câţiva stropi.
Se pare că a fost târâtă.
Asta n-ar fi trebuit să se întâmple.
Nu era atentă. A făcut-o să creadă că se întâlneşte cu o prietenă.
I-am spus să se potolească, să-şi înfrâneze ambiţia,
să lucreze în echipă...
David, n-aveai de unde să ştii c-o să plece singură.
Eram sigur.
Aşa aş fi procedat şi eu.
- Nu! - Poţi să ţipi cât de tare vrei.
Nu! Te implor!
Calculatorul acela a fost folosit acum exact patru ore şi 12 minute.
Vreau să încerci să-ţi aminteşti cum arăta individul care l-a folosit.
Nu-mi amintesc.
Pe aici trece multă lume.
Înţeleg.
Probabil că a plătit cu bani gheaţă.
Caucazian, între 30 şi 40 de ani.
Solid, bine clădit, posibil lucrător manual.
A fost un tip.
Mare, cu păr spălăcit...
posibil să fi avut o camionetă albă.
Bravo. Mulţumesc.
Eşti pregătită?
Imploră-mă să mă opresc.
O s-o faci.
Bun. Asta e parcarea din care a fost răpită Jill.
E posibil ca A.N.-ul să cunoască foarte bine zona.
N-ar fi răpit un agent federal dacă n-ar fi fost aşa.
Corect. Aici suntem noi acum.
Al treilea punct e depozitul, adică aici.
Zona acoperă cam 6 km.
Ce e acolo, în mijloc?
Garcia... am nevoie de mânuţele tale magice, frumoaso.
Fii atentă! Vreau să iei lista noastră de electricieni, energeticieni şi ingineri.
Sunt mii.
Detalii?
Reid ţi-a trimis trei adrese.
Triangulează şi scoate-i doar pe cei care locuiesc în zonă.
Zeci. Am nevoie de mai multe detalii.
- Vorbeşti cu Garcia? - Da.
Verifică-le maşinile. Directorul crede că are o camionetă albă.
Ai auzit?
Bingo!
Cu tine n-o să mă grăbesc deloc.
Au venit.
S-a terminat.
Nu. Nu se va termina niciodată.
Ce e între noi nu se poate termina.
F.B.I.! Nu mişca!
Chemaţi Salvarea! Aduceţi un doctor!
David...
Gata. O să fie bine.
Gata.
S-a terminat.
- Ai scăpat. - Iartă-mă.
Nu-i nimic. Nu-ţi fă griji.
- Iartă-mă... - O să fie bine.
Gata, Jill. Nu mai plânge.
Jeremy Andrus, 41 de ani.
Părinţii s-au despărţit. A răbdat sărăcia,
a făcut şcoala de meserii.
Delicte minore, comportament indecent...
el e.
Palidă consolare...
- Câte victime a făcut? - 17.
Dar încă n-au ajuns la dosarele din 2006.
Ne-a spus unde şi-a îngropat victimele?
Nu.
Nu spune nimic. Doar arată.
- Eşti sigură că nu te grăbeşti? - Mă simt bine.
Nu trebuia să vii.
Voiam să văd dacă totul e în ordine.
Asta e expresia folosită de pasivi-agresivi în loc de "ţi-am spus eu".
Cred că nu mai trebuie să-ţi spun că tot ce ai suferit,
tot ce-ai văzut, lasă urme.
Ai dreptate. Nu e nevoie.
Faptul că n-ai întrebat cum se simte cealaltă victimă...
... implică faptul că sunt şi eu o victimă, dar nu sunt.
Nu, mă face să cred că eşti deja în primul stagiu, cel de negare.
Mă descurc şi singură.
N-a supravieţuit, Jill.
Dră. agent Morris!
Uite-o!
Dră. agent Morris!
Dră. ag. Morris, ce v-a făcut să credeţi în existenţa acestui ucigaş
când nimeni nu credea asta?
Cum au rămas neobservate toate aceste crime?
V-a contactat vreo editură?
Vă temeţi pentru viaţa Dvs.?
Puneţi câte o singură întrebare, vă rog. Promit că vă voi răspunde la toate.
V-a contactat vreo editură?
Nu.
Dră. ag. Morris, vă temeţi cumva pentru viaţa Dvs.?
Desigur.
Cum a fost când v-aţi trezit faţă în faţă cu ucigaşul în serie?
Vreţi să publicaţi vreo carte?
Aţi fost rănită grav?
Se spune că au fost şi răpiri multiple.
- Răpiri multiple. - Ucigaş în serie.
Aveţi şi alte informaţii?
Aţi contactat vreun agent publicitar?
Mai lucraţi la acest caz?
Dacă mai lucrez la caz? Nu. În momentul de faţă, cazul este rezolvat.
"Pentru tot ceea ce căpătăm sau dobândim pe această lume, trebuie să plătim.
Deşi e bine să ai aspiraţii înalte, aflaţi că acestea nu sunt deloc ieftine".
Lucille Maud Montgomery.
Traducerea şi adaptarea: baltzatu
ĆĆŔĂĐÜ×ÖÄť×é -==http://www.ragbear.com==- ťśÓ­źÓČë