Mami!
De obicei, nu sunt de acord cu violenţa.
Pentru tine însă sunt dispusă să fac o excepţie!
Dumnezeule! Dl. ag. Rossi...
E imposibil ca asta să fie tot.
Poftim?
Asta nu e tot.
Făceam un duş... aţi intrat deja.
Ăsta e dosarul Galen pe care te-am rugat să-l întocmeşti?
Cel cu dubla omucidere din Indianapolis?
Domnule, nu m-aţi rugat să întocmesc nimic. Mi-aţi spus doar...
Dosarul trebuie să fie mai stufos.
Nu puteţi aştepta până dimineaţă, Domnule?
Unde sunt notiţele mele? Cele originale, de la locul faptei?
Repet, Domnule... n-aţi specificat ce doriţi.
M-aţi rugat să mă uit peste dosarul unui caz mai vechi şi-atât.
Trebuia să-ţi spun eu că trebuie să verifici tot?
Ce fel de cercetător eşti?
Nu sunt cercetător. Sunt analist tehnic.
Ce naiba înseamnă asta?
Ai plecat la mijlocul duşului şi m-ai lăsat plin de clăbuc pe spate.
Dl. ag. special şef Rossi!
Agent Rossi, ştiu că nu e permis să fraternizezi cu alţi membri ai F.B.I...
Se împlinesc 20 de ani de când a fost comisă crima.
Mâine, se împlinesc 20 de ani de când trei copii şi-au găsit părinţii ucişi.
Cei care au comis crima sunt încă în libertate.
E timpul să plătească.
- Gata? - Da.
Cum a mers?
Ai scos ceva bacşiş?
Ai fi aflat imediat.
Dacă ai de gând să pui întrebări, prefer să merg singură la maşină.
Baftă.
Târâtura naibii...
Ai dansat tare frumos.
Mda... mi-am dat seama imediat. Cam de doi dolari, nu?
Dacă aş fi avut, ţi-aş fi dat mai mulţi.
Am rămas fără bani.
Şi de ce n-ai plecat?
Să ratez să citesc toată "cartea" după ce am plătit doar "coperta"?
Mda... ai cam ieşit din teritoriul de "citit".
De ce eşti aşa furioasă?
Vrei să vezi cum sunt când mă înfurii?
Uşurel, ce naiba!
Fii serioasă...
Mă duc înapoi în club, bine?
Bun...
Tu ce mai vrei?
Ciudatul naibii...
Criminal Minds - S.3, ep.14 "Damaged"
-==Ććŕăđüŕöô°ÇăçéˇÎď×==- ąž×Öäť˝ÖšŠŃ§Ď°˝ťÁ÷ŁŹŃď˝Űóăóúéěňľóăíž
-==Http://Www.Ragbear.Com==- ˇ¸×Ďđäŕí ľú3źžľú14źŻ
-=Ććŕăđü×Öäť×É=- ˇ­ŇëŁşšˇĐü ĐŁśÔŁşšˇĐü ĘąźÄöáŁşâóâó
Traducerea şi adaptarea: baltzatu
"Înăuntrul fiecăruia din noi se află copilul care am fost.
Acest copil constituie fundaţia pentru ceea ce am devenit,
cine suntem şi ce vom deveni".
R. Joseph, doctor în neurologie.
Cred că am intrat într-o mare belea.
Intră.
Nu pot să cred că a venit la mine acasă.
Doar nu fac nimic...
Seminarul despre fraternizare a avut loc săptămâna trecută.
Chiar am multe de făcut, Garcia.
Aşadar nu vrei să auzi cum ag. Rossi a apărut la uşa mea în mijlocul nopţii,
în timp ce savuram "duşul de după" cu Kevin Lynch, analist tehnic al F.B.I.?
Ia loc!
Ce naiba...
Făceai duş cu Kevin Lynch?
J.J., fii serioasă! Am nevoie de sfatul tău.
- Referitor la...? - La ag. Rossi.
N-ar trebui să avem întâlniri amoroase cu alţi angajaţi ai F.B.I.
Din câte ştiu eu, ag. Rossi a militat să se introducă regulile de fraternizare.
N-o să spună nimic nimănui. Nu te mai agita degeaba.
Stai puţin! Ce căuta ag. Rossi la tine acasă?
Bună...
N-am voie să spun.
De ce?
N-am voie şi gata.
Eram goală puşcă şi udă fleaşcă.
Aşa e.
Nu ţi se pare că ideea de a face duş cu cineva pare mereu mult mai bună
decât duşul în sine?
Da... e de muncă, ce mai...
Vine o zi când trebuie să te speli singură pe păr, nu?
Ce dimineaţă am...
Bună dimineaţa, Dnă. Hotchner.
Păi... e normal.
Momentan, e într-o închisoare.
Uneori, telefoanele mobile nu prea au...
Fireşte. Dacă... dacă o să pot să iau legătura cu el,
o să-i...
Bine.
E supărată rău cucoana.
Nu dă de Hotch. Nu răspunde la mobil
De ce te-a sunat pe tine?
Pentru că ştie că pot face asta...
Spune, J.J.
Nu. E...
e o problemă personală.
Da. Mulţumesc.
O să mă ocup de asta când voi ajunge la birou.
- S-a întâmplat ceva? - Nu. Totul e în regulă.
Putem să-l interogăm şi cu altă ocazie.
O să fie executat săptămâna viitoare.
Pot să conduc eu interogatoriul, dacă...
- Reid! - Scuze.
- Dl. agent Hotchner? - Eu sunt.
Atunci, Dvs. sunteţi D-rul. Reid.
Sunt Abner Merriman, director adjunct.
Aţi venit să-l interogaţi pe deţinutul Hardwick, nu?
Da. A fost de acord să discute cu noi înainte de execuţie.
Ştiţi, avem în derulare un proiect de cercetare a comportamentului criminalilor.
Am citit câteva din studiile Dvs. în revista poliţiei.
Criminalii în serie sunt un fel de hobby al meu.
Cu toate acestea, Chester e singurul pe care l-am cunoscut personal.
Pariez că Dvs. aţi văzut foarte mulţi.
Am dori foarte mult să începem cât mai repede posibil, Domnule.
Da, fireşte. Vă rog să mă scuzaţi.
La noi...
la noi nu există o cameră specială pentru interogatoriu,
dar am o cămăruţă pe care o puteţi folosi.
Nu aveţi arme de foc, nu?
Am predat armamentul la poartă.
Nu e prima noastră vizită într-o închisoare.
Da, presupun că aşa e.
Mărturisesc că, atunci când am aflat că v-a contactat,
am fost surprins.
Din ce cauză?
Chester Hardwick...
nu e prea vorbăreţ.
Faţă de nimeni, mai exact.
De obicei, acest lucru se schimbă atunci când persoana ştie că va muri.
Nu...
Mami...
S-a făcut dimineaţă.
Connie!
- Connie! - Mami!
- Nu! - Connie!
Connie... linişteşte-te.
E fratele, Georgie.
Ce e?
Visai.
Îmi pare rău.
Nu trebuie să-mi ceri scuze pentru un vis.
Cât e ora?
9:30.
Ai întârziat la servici.
Mda... cum să-ţi spun...
l-am cam pocnit pe unu'.
Te-au dat afară?
Da. 53 de parai? Cred că eşti cea mai naşpa stripteuză din lume.
Ca să primesc mai mult, trebuie să arăt mai mult.
Deja e rău că dansez topless.
Dacă te deranjează aşa mult, de ce nu-ţi dai demisia?
Pentru că trebuie să şi mâncăm.
Că tot veni vorba... ne trebuie una, alta.
Du-te şi cumpără.
Unde-i Alicia?
A plecat noaptea trecută, cu un tip.
Ce tip?
Nu ştiu. Unul cu un jeep.
Văd că ţi-ai primit cadoul anual.
De data asta mi l-a lăsat pe bordul maşinii.
Şi mie mi-a lăsat asta pe verandă.
Nenorocitul naibii! N-o să ne lase niciodată în pace.
La mulţi ani cu ocazia împlinirii a 20 de ani, nu?
Te urăsc!
Uşa va fi încuiată pe dinafară, fireşte.
Acest buton va declanşa o sonerie şi un bec în biroul gardienilor.
- Când terminaţi... - Mulţumim.
Acestea sunt fotografii de la locul faptei?
Da, o parte din ele.
Dumnezeule mare...
Ştiam ce a făcut, fireşte, dar nu...
n-am văzut niciodată...
23 de victime la fel ca asta.
Uneori, în timpul acestor interogatorii, dezvăluie crime de care nu au fost acuzaţi,
aşa că ar putea fi mai multe victime.
- Sunt vreodată mai puţine? - Nu.
Vă rog...
dacă daţi atenţie acestor obiecte, se va crea impresia că sunt importante.
Când intră, vreau să-i dăm ocazia să ne arate care parte îl atrăgea mai mult.
- Scuze. Am înţeles. - Nicio problemă.
Îl descătuşăm sau nu?
Eu aş zice să nu.
Descătuşaţi-l. N-avem nevoie de lanţuri.
Serios?
- Sunteţi sigur? - Da.
O să discutăm şi-atât. Nu-i aşa, Chester?
Hotch e în Connecticut, nu?
Şi el, şi Reid. Au plecat noaptea trecută.
Interoghează un deţinut.
- Pe Chester Hardwick. - Nasol de ei.
Când ai de-a face cu o persoană cum e Hardwick, trebuie să ai mintea limpede.
Atunci, cum procedăm?
Ştii cumva la ce lucra Rossi?
Cred... cred că ştie Garcia.
A trecut pe la ea ieri noapte.
Poftim?!
De ce?
N-am voie să spun.
Pentru că...
mi-a spus că vrea ca totul să rămână între noi.
Poate are nevoie de ajutorul nostru!
N-a cerut ajutor nimănui.
Penelope...
Rossi e genul de om care foloseşte culori diferite când scrie ceva.
Dovezile le scrie cu albastru, supoziţiile şi teoriile - cu roşu.
Tipul e ordonat până la demenţă.
Un asemenea om nu lasă niciodată nimic în dezordine.
Mie mi se pare că biroul ăsta e un adevărat strigăt de ajutor.
E în Indianapolis.
Investighează o dublă omucidere veche de 20 de ani.
A spus că a venit vremea ca vinovaţii să plătească.
Era foarte supărat.
În Indianapolis?
Da. A luat avionul de dimineaţă.
Acum jumătate de oră, a luat un jeep de la Biroul Federal de acolo.
- Avionul e disponibil. - În cazul ăsta, haideţi.
Dl. agent Rossi?
Sunt Gary Willis, de la poliţia din Indianapolis.
Am specificat să vină Dl. căpitan Giles.
Mda... a murit anul trecut.
Mare păcat.
Era un poliţist foarte bun.
- Aveţi dosarul Galen? - Da, l-am adus cu mine.
Ceva noutăţi?
Dacă există, nu le veţi găsi în dosar.
Nu ştiţi?
Cine lucrează la caz?
Au trecut deja 20 de ani...
Aţi oprit ancheta unui caz de dublă omucidere?
Nici nu ştiam că F.B.I.-ul se ocupă de acest caz.
Nu se ocupă. Nu oficial, adică.
Eu personal am fost la locul faptei, atunci când au fost descoperite crimele.
În cazul ăsta, înseamnă că ştiţi mai multe decât mine.
Măcar Dvs. aţi avut cu cine vorbi. Din acea zi, n-a mai locuit nimeni aici.
O dată pe săptămână vine o firmă de curăţenie. În rest, nimic.
Ştiu. Casa e a mea.
Am cumpărat-o la licitaţie, la doi ani după comiterea crimelor.
De ce?
Banii au fost încasaţi de bunica lor. Ea i-a crescut după ce...
După câţiva ani, a murit, şi...
ei locuiesc în continuare în casa ei.
Mi se pare că sunteţi implicat personal în dosar.
Sunt cunoştinţe ale Dvs.?
Nu.
Copiii sunt de vină. M-am...
într-un fel, m-am ataşat de ei.
Nu vreau să fac probleme.
Nicio problemă.
Vreţi să intrăm?
Nu.
Am percheziţionat casa asta vreme de ani de zile.
Nu există nimic acolo. Am scotocit peste tot, am găsit toate dovezile concrete.
- Şi atunci, de ce v-aţi întors? - Speram să aveţi Dvs. ceva noutăţi.
Îmi cer scuze pentru deranj.
Nu-i niciun deranj.
Mulţumesc că aţi venit.
Stai jos.
Vreau să deschideţi geamul.
O să vă răspund la toate întrebările, dar numai după ce deschideţi geamul.
Deschide-l.
Reid!
Te-ai născut pe 4 aprilie 1950?
Contează când e ziua mea?
Aşa e regula, să începem cu începutul.
Încercăm să aflăm cât mai multe detalii despre copilăria ta.
Nu-i nimic de aflat. Am avut o copilărie normală.
Locuiam într-o casă drăguţă, pe o stradă liniştită.
Am mâncat toate cerealele, am fost la şcoală, m-am uitat la desene animate.
N-am timp de prostii.
N-ai locuit într-o casă drăguţă, pe o stradă liniştită.
Ai trăit prin tot felul de magherniţe din East Bridgeport,
care mai de care mai insalubră.
În adolescenţă te uitai pe geam cum se dezbracă vecinele
şi, când aveai ocazia, le furai lenjeria intimă.
Ai provocat 100 de incendii, fapt pentru care ai stat 2 ani la şcoala de corecţie.
Am făcut cercetări, Dle. Hardwick.
Am vorbit cu aproape toţi cei care v-au cunoscut vreodată...
inclusiv cu mama Dvs.
Cu bătrâna Jean?
Pariez că v-a lăsat o impresie foarte bună.
"Bătrâna" Jean stă tot pe strada asta, în Spitalul Municipal.
În acest moment, e practic imposibil să ne puteţi minţi.
Nici nu v-ar ajuta cu nimic.
Greşiţi.
Referitor la ce?
Am provocat mult mai multe incendii, nu doar 100.
- Superb! - Doamne...
Îmi... iartă-mă.
N-am vrut să te sperii.
Voiam să...
Pur şi simplu, eşti atât de frumoasă atunci când faci mai multe lucruri deodată!
Ce cauţi aici?
Şi eu lucrez tot aici.
Da, în propriul tău birou, cu două etaje mai jos!
N-am voie să vin în vizită?
Ai înnebunit?!
Ce s-a întâmplat?
Ai uitat de noaptea trecută?
Nu voi uita niciodată noaptea trecută.
Unul din superiorii mei ne-a surprins în timp ce fraternizam!
Vezi tu...
a fost deplasat că Rossi a apărut la tine acasă, după program.
Deplasat? Crezi că e deplasat?
Poate că ar trebui să discut cu el.
Să lămuresc problema.
Vrei să lămureşti problema cu ag. Rossi?
Nu, vreau să pot veni aici şi...
şi să-mi sărut prietena.
Şi... şi dacă asta înseamnă că trebuie să discut cu el,
atunci... atunci asta voi face.
Prietena?
Kevin...
Da?
Dacă te apropii la mai puţin de 50 m de ag. Rossi, voi da drumul unui virus letal
pe sistemele tale, virus care îţi va aduce lumea electronică
undeva între nivelul unui Commodore 64 şi un calup de şvaiţer!
Sună-mă mai târziu.
În dosarul ăsta nu sunt prea multe indicii, Garcia.
Mai există o amprentă, pe care o verific chiar acum în sistemul unic de amprentare.
O să vă anunţ imediat ce aflu ceva.
Se pare că mai există câteva adnotări făcute la locul faptei de ag. Rossi,
pe care încă le mai caut.
A fost chiar acolo, alături de detectivii din Indianapolis?
Probabil că de asta îl roade aşa de tare acest caz.
Nu prea cred că ăsta a fost primul loc al faptei pe care l-a văzut.
Da, dar ăsta a fost rău de tot.
Arma folosită a fost un topor.
De când s-a întors, a văzut lucruri mult mai rele.
Nu există nimic similar, nicio altă crimă măcar asemănătoare?
Eu una n-am găsit nimic. În mod sigur n-am regăsit particularităţile nicăieri.
Bine... avem de-a face cu o dublă omucidere.
Dar cu una singulară, fără altele similare în întreg statul?
Autorităţile locale au solicitat cumva sprijinul F.B.I. în anchetă?
Nu cred.
Atunci, de ce s-a ocupat B.A.C. de caz?
Nu cred că B.A.C. s-a ocupat oficial de caz.
Garcia, verifică încă o dată toate crimele nerezolvate din acea perioadă,
şi pe cele din Indiana, şi pe cele din statele vecine.
O crimă atât de violentă nu poate fi un caz izolat.
Am înţeles.
Ce-o fi, oare?
De ce-o fi cazul atât de important pentru el?
Ce vreţi să spun?
Că tata ne snopea în fiecare zi din bătaie şi pe mine, şi pe Jean?
Asta vreţi să spun?
Dacă e adevărat...
Nimănui nu-i pasă de adevăr!
Da, Dle. ag. Rossi.
Ai descoperit cui aparţine amprenta?
Nu, n-am găsit nimic. Îmi pare rău.
Şi notiţele mele?
Le am. Aveţi un P.D.A.?
Pot să vi le trimit imediat, pe mail.
Ce e ăla "P.D.A."?
Abrevierea de la "Personal Digital"...
Lăsaţi asta. La ce număr de fax pot să vă trimit notiţele?
Stau la hotelul Palmer.
Ajung acolo mai târziu. Nu ştiu ce număr au.
Am înţeles. O să-l găsesc eu.
Mulţumesc.
O să te mai sun peste...
Aş vrea să vă mai spun ceva, Domnule.
Ag. Prentiss şi Morgan au văzut că, azi dimineaţă, biroul Dvs. era vraişte.
Aşa. Şi?
Ei bine... îşi fac griji pentru Dvs.
Spune-le să nu-şi mai facă.
Vedeţi Dvs... asta e o problemă.
Îmi cer scuze, dar...
Le-ai spus de caz?
Da... cu toţii ne facem griji pentru Dvs.
La naiba! Te-am rugat ca lucrul ăsta să rămână între noi!
Îmi pare rău, Domnule.
Ştiu, şi aş vrea să...
Vin spre Dvs.
Vin aici?
N-am nevoie de ajutorul nimănui! La naiba!
Se face frig.
A venit acea vreme din an...
Zilele sunt călduroase, nopţile - răcoroase.
- Se apropie vara. - Dar nu şi pentru tine.
Nu...
nu şi pentru mine.
Hai să... să discutăm detaliile crimelor.
De ce ai ales-o pe Sheila O'Neal?
Arată-mi o fotografie. Nu le ştiu după nume.
Asta voiai? O ocazie să retrăieşti crimele?
Am o memorie excelentă.
Credeam că vreţi să aflaţi care e adevărul.
Ei bine, adevărul e că ele nu contau pentru mine.
Erau jucăriile mele, o simplă formă de divertisment.
Din clipa în care am decis că le voi ucide erau ca şi moarte.
S-au rugat de mine, au plâns, s-au târguit, dar n-a contat.
Pentru că ele nu contau.
Uneori îmi doresc să fi fost normal, să fi avut o viaţă obişnuită.
Dar n-a fost cazul.
De ce ne-ai chemat?
Voiam să respir puţin aer curat.
Poftim?!
Stau în celula condamnaţilor la moarte.
24 de ore pe zi de carceră.
O să stau acolo până când mă vor duce în camera de gazare.
Voiam să respir puţin aer curat pentru ultima oară înainte de a muri.
Vă mulţumesc că mi-aţi dat ocazia s-o fac.
Să mergem.
- N-ar trebui măcar să... - Nu.
Călătorie sprâncenată, Chester.
Te duci acolo unde ţi-e locul.
E 5:17.
La 5:00 începe plimbarea de seară.
Gardienii sunt afară, cu restul deţinuţilor.
Nu vă va deschide nimeni uşa încă...
cel puţin 13 minute.
Iar mie îmi trebuie mai puţin de 5 minute ca să fac aşa ceva.
În timp ce vă făceaţi "temele", era bine să învăţaţi şi codul semnalelor închisorii.
Am auzit semnalele.
Vrei să spui că aţi rămas blocaţi intenţionat aici, cu mine,
fără niciun fel de armă.
N-am nevoie de arme.
Nu mă vor putea executa săptămâna viitoare.
Nu şi după ce am omorât doi agenţi F.B.I.
Venind aici, mi-aţi salvat viaţa.
Din nefericire pentru tine, eu nu sunt o fetiţă de 1,50 m şi 50 kg.
Toată viaţa ai ucis fiinţe care nu puteau riposta.
Când nu ucideai, te uitai mereu în spate, îngrijorat că-ţi va bate cineva la uşă,
speriat că, de cealaltă parte a uşii, va fi o persoană ca mine,
care te va arunca după gratii.
În sufletul tău, eşti un mare laş.
Vrei să afli de ce le-ai ucis pe acele femei, Chester?
Ce-ai zis?
Ai spus mai devreme că ţi-ai fi dorit să fii altfel.
Pot să-ţi spun de ce le-ai ucis, de ce eşti... ceea ce eşti.
Dacă faci cinste, nu refuz un păhărel.
Nu cred că vreunul din noi ne-am permite să ne cinstim aici.
Eu sigur nu-mi permit.
Întoarceţi-vă acasă.
Am crezut că ţi-ar prinde bine o mână de ajutor.
V-aţi înşelat.
Fii serios, Rossi.
Spune-ne şi nouă ce crezi despre caz.
Niciodată nu strică să auzi şi părerea altora.
B.A.C. nu se ocupă de cazul ăsta.
Aşa o fi... dar, dacă vreau, pot să-l fac să fie.
Totul stă în hârţogărie, iar eu mă pricep la aşa ceva.
De ce vă pasă?
Pentru că îţi pasă ţie.
Poţi să-mi spui de ce am făcut lucrurile pe care le-am făcut?
Aşa cred... da, pot.
Mama ta are dublă personalitate şi, aproape sigur, e schizofrenică.
Tatăl tău a suferit un şoc nervos din cauza războiului,
boală pe care noi o numim acum "sindrom post-traumatic cauzat de stres".
Din câte mi-am dat seama, toată viaţa a suferit de depresie cronică.
În familiile a 53% din criminalii în serie au existat cazuri de boli mintale.
În cazul tău, ambii părinţi aveau probleme psihice,
pe care le-au manifestat...
S-au bătut unul pe celălalt la fel de mult cât te-au bătut pe tine,
aşa că violenţa a devenit o exprimare naturală a dragostei...
În sistemul limbic, există o zonă numită hipotalamus.
E partea cea mai nedezvoltată a creierului.
Acolo se generează dorinţa de a avea ceva, necontrolată de raţiune.
Din cauza asta copiii plâng când le e foame, ţipă când vor să fie mângâiaţi,
se înfurie când li se ia jucăria.
La majoritatea copiilor, o relaţie bună cu mama
contracarează efectele hipotalamusului şi obligă creierul copilului
să ia decizii raţionale...
Hipotalamusul tău n-a ştiut niciodată noţiunea de autocontrol.
Încă mai operează la nivelul primitiv...
Toate datele indică faptul că suferi de hipersexualitate.
Eşti obsedat de sex.
La tine, sexul şi dragostea se unesc cu ajutorul suferinţei.
În plus, hipotalamusul nu te lasă să... să nu cauţi ceea ce-ţi doreşti.
Aşa ai devenit un sadic sexual...
Niciun partener normal de sex nu va accepta să fie chinuit aşa cum îţi doreşti tu.
Singura cale de a ţi le satisface e să ai un partener docil,
care trebuie să facă exact ce-i spui tu.
Îţi satisfaci dorinţele sexuale ucigându-ţi partenerele.
Spuneai mai devreme că victimele tale n-au avut nicio şansă.
Cred că, în sufletul tău, ştii deja...
că, de fapt, tu eşti cel care n-a avut nicio şansă.
- E totul în regulă? - Da. Am terminat.
E adevărat că n-am avut nicio şansă?
Nu ştiu. E posibil.
Am fost aici în 1988, să interoghez un violator în serie.
N-a fost mare lucru.
Individul era prost ca noaptea.
După ce l-am arestat, în ziua următoare...
un detectiv din oraş mă conducea spre aeroport,
când a auzit un apel prin staţie despre nişte copii care plângeau.
Casa era aproape de locul unde eram noi.
M-a întrebat dacă îl las să meargă la locul apelului.
Am ajuns primii la locul faptei.
Înăuntru, am găsit...
Asta.
Lăsaseră toporul la vedere, dar şterseseră amprentele de pe el.
S-a constatat că toporul aparţinea chiar victimelor.
Fata... fata cea mare, Connie, mi-a spus că tatăl ei...
îl cumpărase cu câteva luni în urmă, în ajunul Crăciunului...
Tăiase bradul de Crăciun cu el.
De atunci, pentru mine, Crăciunul e echivalent cu acele crime.
N-am mai reuşit niciodată să împodobesc un brad.
Aşadar... copiii au scăpat nevătămaţi?
Fizic, da.
Era imposibil să nu fi ştiut că sunt şi copii în casă.
I-a omorât pe părinţi şi a plecat.
Faptul că a folosit o armă pe care a găsit-o chiar în casa victimelor
şi nu a eliminat toţi martorii potenţiali indică faptul că e împrăştiat.
Dar a distrus toate dovezile, ceea ce indică un grad de organizare.
S-a găsit o amprentă.
Era în dormitor, după uşă.
Nu cred că şi-a dat seama că a trecut şi pe acolo.
Trebuia să găsim amprente în cu totul alte locuri,
dar fuseseră şterse.
Pe uşa din spate, pe... pe un pahar din bucătărie...
Singura amprentă utilizabilă...
n-am identificat-o.
Am analizat cazul de un milion de ori.
Mă... mă tot gândesc că, dacă mai aveam un singur element,
o singură pistă de urmărit...
aş fi rezolvat cazul.
Poate că a murit.
Trebuie să fiu sigur de asta.
Rossi... dacă a murit, s-ar putea să nu afli niciodată.
Când am ajuns la locul faptei...
înainte să ajungă poliţiştii...
i-am auzit...
chiar înainte de a coborî din maşină.
Era o dimineaţă călduroasă, şi...
ferestrele dormitorului de la etaj erau larg deschise.
Glasurile lor...
pluteau deasupra străzii.
Plângeau şi strigau după mami şi după tati.
Trei copii îngroziţi, ţipând după părinţii lor ucişi.
Am văzut multă moarte, multă suferinţă.
Dar glasurile lor...
Au trecut 20 de ani, dar încă îi mai aud, noapte de noapte, cum ţipă...
cum plâng.
Dacă nu le pot spune cu certitudine că vinovatul nu va mai face asta niciodată...
ţipetele acelea nu se vor opri niciodată.
Alicia! Vino încoace!
Vin imediat.
Vii acum, Leesh!
Doamne fereşte...
Ca să vezi! Sora mea e o nemernică.
Sună-mă.
Nu-ţi ştiu numărul.
De ce te porţi aşa?
Unde-ai umblat două zile?
Am lipsit o singură zi.
Unde-ai fost?
Am 23 de ani, Connie.
Trebuia să suni.
Nu eşti mama mea!
Bună, Connie.
Am venit cu colegii mei...
Te rog să încetezi.
Poftim?
Am crezut că, dacă nu te mai sunăm, o să renunţi şi o să ne laşi în pace.
Ştiu că e dureros, dar nu vreau decât să mă asigur că vinovaţii vor fi pedepsiţi.
Nu ne mai interesează.
Au trecut 20 de ani.
Vrem să ne laşi să ne putem trăi viaţa.
Te rugăm!
Promit că nu vă mai deranjez.
O să termini şi cu cadourile?
Ce cadouri?
Ce să facem cu jucăriile tale?
Ne amintesc mereu de cea mai urâtă zi din viaţa noastră.
Eu nu v-am trimis niciodată nimic.
- Astea sunt toate? - Pe astea le mai avem.
Am aruncat multe din ele.
Ce bine ar fi fost dacă mi-aţi fi spus de cadouri...
Credeam că tu le trimiţi.
La început ne-au plăcut, dar apoi... s-au transformat în sare turnată pe rană.
Sunt extrem de ieftine, nu?
Unde se mai găsesc asemenea jucării?
Sau de ce?
Cum le primeaţi?
De obicei, le lăsa cineva noaptea, pe verandă.
De data asta, pe al meu l-am găsit în maşină.
Vă urmăreşte.
Am văzut o camionetă când am ieşit din...
de la servici.
Credeam... am crezut că eşti tu.
Îţi aminteşti ce camionetă era?
N-am văzut decât modelul şi farurile, atât.
Morgan, tu eşti specialistul în crime cauzate de obsesii.
Agresorii care trimit cadouri se împart în două categorii.
Unu: sadicii, care vor ca supravieţuitorii să retrăiască acele momente,
şi doi: vinovaţii, care încearcă să găsească o cale de a-şi cere scuze.
De obicei, sadicii folosesc mijloace prin care să scoată crima în evidenţă,
gen bijuterii, tăieturi din ziare...
Nu cred că jucăriile au fost trimise pentru a cauza durere.
Aşadar, "vinovat".
Ştiţi ceva? Doar un copil ar trimite aşa ceva.
Nu e un fapt comun, dar, uneori, un A.N. care se simte atât de vinovat
e posibil să fi comis crima fără să intenţioneze asta.
În general, sunt handicapaţi mintal, cu un nivel de inteligenţă foarte redus.
Majoritatea sunt masivi şi foarte puternici.
Suficient de puternici să omoare pe cineva din greşeală, adică.
- Cum era Lennie din "Oameni şi şoareci"? - Exact.
În cazul ăsta, agresorul avea nevoie de un ajutor.
La locul faptei n-a rămas nici cea mai mică urmă.
Asta denotă inteligenţă.
De obicei, sunt asistaţi de o rudă mai în vârstă.
În majoritatea cazurilor, chiar de unul din părinţi.
Părintele îşi dă seama că A.N.-ul nu a vrut să facă rău nimănui.
În multe feluri, acest tip de A.N...
sunt un fel de...
copii în trupuri de adult.
J.J.! Când mai vorbeşti cu Garcia, spune-i să nu mai caute alte crime.
Să caute o serie de delicte minore: în parcuri, pe locurile de joacă...
care să implice copii, dar care nu s-au soldat neapărat cu abuz sexual sau bătăi.
Bine.
Un asemenea A.N. va căuta copii, dar ca să se joace cu ei.
Nu vrea să le facă rău.
Dar, fiind masivi, tind să sperie lumea.
Poate că ăsta e indiciul pe care-l căutai.
Ai procedat inteligent când l-ai făcut pe Hardwick să se uite la sine însuşi
suficient timp cât să se întoarcă gardienii.
Se pare că lucrez cel mai bine atunci când sunt speriat de moarte.
Îmi pare rău.
De ce?
Am antagonizat situaţia.
Ba nu.
În mod sigur n-am fost de ajutor.
Da... cred că aşa e.
Haley vrea să divorţăm de comun acord, ca să nu mai cheltuim bani pe avocaţi.
Tu nu vrei asta?
Oricum n-o să primesc ceea ce vreau.
O, voi, apărători ai dreptăţii! Am informaţiile pe care mi le-aţi cerut.
Numai că vor genera mai multe întrebări decât răspunsuri.
Normal...
Am găsit multe delicte minore de genul celor descrise de voi,
petrecute în ultimii 20 de ani în Indiana.
Numai că există o chichiţă:
majoritatea s-au petrecut în ultima săptămână a lunii martie
şi în prima săptămână a lunii aprilie, an de an.
Şi, ca lucrurile să devină şi mai ciudate, acelaşi tip de delicte minore
apar în Springfield, Illinois,
vreme de două săptămâni, apoi în Des Moines, Iowa,
vreme de alte două săptămâni.
Aşadar, călătoreşte.
Având acelaşi program vreme de atâţia ani?
O fi agent de vânzări?
Un agent de vânzări care umblă alături de un handicapat mintal?
Ce ştiţi despre bâlciuri?
Bâlciuri?
Am fost la bâlci cu o zi înainte de nenorocire.
E ultimul lucru pe care l-am făcut împreună cu părinţii.
S-a întâmplat ceva deosebit?
Nu.
Nu, a trebuit să ne întoarcem mai devreme acasă.
Un clovn mi-a...
mi-a făcut un animăluţ din baloane.
Arăta ca naiba.
Apoi însă, m-a urmărit prin tot bâlciul.
Nu făcea nimic, dar mama s-a speriat, aşa că am plecat acasă.
Nouă nu ne-ai spus.
Până acum nici măcar nu mi-am amintit de asta.
Penelope, verifică aprobările date de primărie.
Vezi dacă bâlciul acela încă mai există.
Imediat.
Voi doi verificaţi împrejurimile. Prentiss, tu vii cu mine.
Jeff! Leagă instalaţia aia mai bine!
Nu vreau să ne oprim la mijlocul drumului spre Illinois
pentru că tâmpitul ăla a uitat iar să le lege cum trebuie!
Ce idioţi!
Se pare că Dvs. sunteţi şeful.
Nu-mi vine să cred că lumea plăteşte o grămadă de bani
ca să joace nişte jocuri "aranjate".
Bărbaţii.
Poftim?
Nu "lumea", ci "bărbaţii".
Nu zău...
Doar un bărbat ar cheltui 50 de dolari
încercând să câştige o jucărie care costă 3 dolari.
Vă grăbiţi?
Aşa merge treaba în domeniul nostru. Trebuie să fim unde se câştigă mai bine.
Momentan, oraşul ăsta nu corespunde cerinţei.
Încotro plecaţi? Spre Springfield?
Aş vrea să discut cu Dvs. referitor la unul din clovnii de aici.
- Ai fost la bâlci când erai mică? - Da, în fiecare an.
Şi eu, la fel. Prima bere am băut-o la un bâlci.
Uite un clovn!
Să mergem.
Clovni? Nu sunteţi la circ, Domnilor.
Clovnii îi găsiţi la circ.
N-aveţi niciun clovn în tot bâlciul?
Atunci, face vreunul animăluţe din baloane?
Posibil.
Posibil?
Uneori...
De când lucrează aici?
Ce vreţi, de fapt?
Lumea trebuie să se fi plâns de comportamentul individului.
Copiii nu se simt prea bine în preajma lui.
Părinţii trebuie să se fi plâns de asta.
Nu ţin minte toate plângerile care mi se fac, Domnule.
Nu sunt "Domn".
Sunt agentul Rossi, de la F.B.I.
Continuând... aveţi un fiu?
Un fiu...
Individul cu care vrem să vorbim v-ar fi făcut nenumărate probleme.
L-aţi fi concediat de multă vreme, dacă n-ar fi fost...
I-ar fi fost foarte greu să lucreze undeva mai multă vreme.
În niciun caz n-ar fi rezistat vreme de 20 de ani.
20 de ani?
Ştiţi... n-am timp de aşa ceva.
Faceţi-vă.
Bine.
N-a vrut să-i omoare.
Eu sunt la fel de vinovat ca el.
Eram ocupat cu una dintre maşini, care se stricase.
Între timp, a plecat.
Voia doar s-o mai vadă o dată pe fetiţă.
Îi plăcea de ea.
Voia să se joace.
N-ar fi făcut rău nimănui.
Din greşeală, a intrat în dormitorul părinţilor.
Tatăl a luat un topor şi a dat cu el în Joey.
S-a enervat, nimic mai mult.
E normal, nu?
Nu vi se pare normal să se enerveze după ce a fost lovit cu toporul?
Imediat ce a comis fapta, a fost cuprins de remuşcări.
I-a aşezat înapoi în pat.
S-a enervat, atâta tot.
Iar eu am ajuns prea târziu!
Am ajuns prea târziu!
Nu i-am putut salva.
Dar, în fiecare an, îl aduc aici şi-i amintesc ce a făcut.
Îl oblig chiar să le facă nişte cadouri copiilor.
N-a uitat niciodată.
Niciodată.
Am luat măsuri să nu se întâmple asta.
Niciodată!
Uitaţi ce e...
e băiat bun.
- F.B.I.! - Tati!
Tati!
MIşcă-ţi fundul afară! Imediat!
Tati! Tati!
Mişcă. Mişcă!
Culcat! Nu te ridica!
Tati! Tati!
Ajutor, tati! Ajutor!
Nu te opune, Joey!
- Stai acolo! - Ajutor!
Stai jos! Nu mişca!
Nu-l bateţi. N-o să vă lovească.
Ajutor!
Nu ţi-am zis să stai locului? Nu mişca!
Tati...
Tati!
Bravo, fiule.
Ce băiat cuminte...
Ajutor, tati!
Nu te opune, Joey.
Tati!
În câteva zile, o să primiţi şi actele de proprietate.
Ne faci cadou o casă?
V-o înapoiez.
A fost bine întreţinută. S-a făcut curăţenie săptămânal.
Puteţi lua bani frumoşi pe ea.
O să vă puteţi începe viaţa aşa cum trebuie.
Nu trebuie să faci asta.
Cred că părinţii voştri ar fi vrut ca voi să fiţi proprietarii casei.
Mulţumim.
Mulţumesc, frate.
Cu plăcere.
Brăţara a fost al mamei voastre.
Bunica voastră mi-a dat-o, s-o păstrez până când...
Ei bine...
e timpul să v-o dau înapoi.
Colegii mei mă aşteaptă.
Agent Rossi!
Păstreaz-o tu.
Te-ar deranja dacă te-aş suna...
să-ţi spun cum o ducem?
Poţi să mă suni oricând vrei, puştoaico.
Oricând vrei.
Ia zi, frumuşelule, cum a fost în Connecticut?
Până la urmă, nu s-a întâmplat nimic.
Domnule, vă aşteaptă cineva în birou.
Dle. agent Rossi...
vreau să vorbesc cu Dvs...
despre Penelope...
ca de la bărbat la bărbat.
Ca de la bărbat la bărbat să fie, atunci.
- Ce-i cu Penelope? - Habar n-am.
"Garcia şi Kevin stau în copăcel"...
Nu se poate! Pe bune?
Şi eu care credeam că pe-aici nu se va isca niciodată un scandal...
Adică? Ce vrei să spui?
N-ai auzit-o pe J.J.?
Cântecul ăla avea sens? Nu, mi-a scăpat.
Înseamnă că...
Ştii ceva? Las-o baltă.
Cum adică?
"Nu există o formulă a succesului...
cu excepţia, poate, a acceptării necondiţionate
a vieţii şi a ceea ce îţi aduce".
Arthur Rubinstein.
Traducerea şi adaptarea: baltzatu
Ććŕăđü×Öäť×É