Nu mişca, Brian Matloff! Suntem de la F.B.I.!
Suntem în posesia unui mandat de arestare pe numele tău!
Liber!
A luat-o în sus, spre acoperiş!
N-ai unde să fugi, frăţie.
Matloff!
Ţine-te bine! Vin să te salvez.
Nu sări, Morgan!
Nu!
E încă în viaţă.
Nu pentru mult timp.
După o asemenea căzătură...
Trimiteţi Salvarea pe Aleea Southside! Trimiteţi-o imediat!
Extraordinar...
O asemenea poză te face să te îndoieşti de toate lucrurile în care ai crezut vreodată.
Da... e similară cu monolitul din 2001.
Aşadar au fost vremuri în care aşa ceva era considerat "acceptabil" în societate?
Vai... ce tânăr eşti...
Anii '80 au zăpăcit o mulţime de oameni.
Dar fotografia aceasta... e tare tristă.
Mor de râs, ce mai...
- Ce i-aţi făcut? - Adică?
E clar că ai modificat-o în Photoshop sau ceva de genul! Uite ce păr mi-ai pus!
Nici gând, pisicuţo. Chiar aşa erai.
Liceul Garfield, promoţia '89.
Chiar n-ai modificat nimic?
E exact aşa cum am furat-o de pe site.
Chiar vorbeşti serios când afirmi că nu-ţi aminteşti să fi arătat aşa?
Poate că refuzul acceptării realităţii zace în vreo traumă din adolescenţă.
De exemplu, concerte ale lui Siouxsie sau ale trupei Banshee...
E tare ciudat...
parcă ar fi o altă viaţă.
- Despre ce aţi discutat? - Despre Brian Matloff.
- Cine? - "Strangulatorul" din Blue Ridge.
Corect! Dar asta s-a întâmplat cu patru ani în urmă.
În parcul din Blue Ridge au fost găsite trei victime.
Vinovăţia sa n-a fost niciodată dovedită la tribunal.
Înainte de a fi judecat, a intrat în comă.
Se pare că statul va avea ocazia să-l condamne, în sfârşit.
Tocmai s-a trezit.
Nu-mi pasă. Dacă-i apare numele în dosar, scoate-l.
Trebuie să închid.
Ce mai faci, Cece?
- Bine. Ce întorsătură au luat lucrurile! - De acord.
Mulţumesc că aţi venit.
- Ce plan ai? - Ce plan?
"Judecă-l şi "prăjeşte"-l"!
Sunteţi Dra. Hillenbrand?
- Puteţi veni. - Mulţumesc.
Acuzaţia e încă valabilă. Aş vrea să vii şi tu, ca martor al acuzării.
Desigur. Însă... patru ani înseamnă foarte mult timp.
Adică?
O fi acuzarea încă valabilă, dar cazul s-a depreciat.
Oamenii îşi văd de viaţa lor, dovezile se degradează.
Aşa e...
Uitasem că ai fost procuror.
Mi-am luat-o de multe ori atunci când timpul mi-a măcinat câte un caz...
Faptele comise rămân.
A ucis trei oameni. Posibil chiar mai mulţi.
Cine ştie? Poate că "măcelarul" nostru e gata să mărturisească.
Dacă este vorba de Dl. Matloff, mă tem acest lucru e extrem de improbabil.
- Pacientul suferă de amnezie retrogradă. - Poftim?!
Vreţi să spuneţi că nu-şi aminteşte de crime?
Nu-şi aminteşte nici măcar propriul nume.
Criminal Minds - S.3, ep.19 "Tabula Rasa"
ĆĆŔĂĐÜ×ÖÄť×é×÷Ćˇ -==http://Www.Ragbear.Com==-
ˇ¸ ×ď ĐÄ Ŕí ľÚČýźž ľÚ19źŻ
-==ĆĆŔĂĐÜŔÖÔ°ÇăÇéˇîĎ×==- ąž×ÖÄť˝öšŠŃ§Ď°˝ťÁ÷ŁŹŃĎ˝űÓĂÓÚÉĚŇľÓĂÍž
-==ĆĆŔĂĐÜ×ÖÄť×é==- ˇ­ŇëŁş¸öČËID ĐŁśÔŁş¸öČËID ĘąźäÖáŁşÂŹ ąó
-==ĆĆŔĂĐÜ×ÖÄť×éşôÓő==- ťăžŰľăľÎ°ŽĐÄ š˛ÖúŐđÇřśČÄŃšŘ
Traducerea şi adaptarea: baltzatu
"Orice schimbare, chiar şi una dorită, aduce cu ea o stare de melancolie...
pentru că tot ce rămâne în urmă este o parte din noi înşine.
Într-un fel, trebuie să murim pentru a putea începe o viaţă nouă".
Anatole France.
Alegea un anumit tip de femeie.
Brunete, tinere.
Făceau jogging?
- Singure, dimineaţa devreme. - Erau prăzi sigure.
O veste mai proastă nici că puteam să primesc.
Marvin Leopold, singurul martor important, a murit cu doi ani în urmă.
Supradoză?
- De unde ştiai? - Din câte îmi amintesc, consuma heroină.
Cel mai bun martor era un drogat?
Mărturia lui era bună. Îl văzuse pe Matloff în parc cu Darci Corbett, victima nr. 3.
Mandatul şi acuzarea fuseseră construite pe baza mărturiei lui.
Toate celelalte dovezi sunt circumstanţiale.
Există zeci de criminali care au fost condamnaţi cu mai puţine dovezi.
Nu Dvs. o să vă susţineţi cazul "subţirel" în faţa completului de judecată...
- Se urmăreşte un proces-fulger. - Am mai puţin timp să mă pregătesc.
Pot să te ajut să te pregăteşti.
Eu o să chem echipa, să reluăm studiul cazului.
Anchetatorul principal a ieşit la pensie.
Poate mai există piste încă neurmărite.
Mulţumesc.
Nu facem asta doar pentru tine.
O facem pentru ele.
- Dle. detectiv... - Aş vrea să spun că mă bucur să vă văd...
Dânsul e cel mai nou agent al nostru, D-rul. Spencer Reid.
Sunt Ted Jarvis. Sunteţi cam tinerel, nu?
- Fără supărare... - Nu m-am supărat.
De fapt, neuronii ating viteza maximă de procesare la vârsta de 15 ani,
aşa că, dacă vorbim de gradul în care m-ar afecta crima sau alte imagini,
înseamnă că avem aceeaşi vârstă.
Vino, Reid.
Spune-mi ce observi.
Semnele de strangulare corespund cu cele găsite pe celelalte două victime.
Foloseşte o curea. Asta e semnătura lui.
Linia albă de pe mână indică faptul că i-a luat ceasul de la mână.
Ia "trofee".
Toate au fost îngropate cu faţa în jos.
Asta denotă că are remuşcări. Nu le poate privi în ochi.
Aşadar, le cunoştea?
Nu trebuie să cunoşti pe cineva ca să-ţi pară rău că l-ai ucis.
Nu. Le-a ales pe aceste femei pentru că aşa a vrut.
E un oportunist.
Victimele au fost, din întâmplare, în locul nepotrivit, dar la momentul potrivit.
Începe tragedia...
E tatăl ei?
Presupun că niciunul din voi nu vrea să se ocupe de el, corect?
Mă duc eu.
Fă-i praf, voinicule.
Ea e, nu-i aşa?
E Darci a mea...
Posibil, Domnule. Însă, chiar dacă ar fi, nu cred că doriţi s-o vedeţi.
Nu aşa vreţi să vi-o amintiţi.
Când am verificat apartamentul lui Matloff, am descoperit că avea şi alte pasiuni.
În speţă, îl interesa mitologia indienilor americani.
Atunci ne-am dat seama că profilul psihologic nu fusese complet.
Credinţele indienilor americani spun că
dacă ucizi pe cineva şi-l îngropi cu faţa-n jos, sufletul nu mai poate urmări ucigaşul.
De aceea le îngropa aşa?
Asta am crezut noi.
Trei femei, îngropate în morminte superficiale...
Nu văd nicio progresie.
Nu pare să fi învăţat ceva.
Credeţi că e posibil să fi existat şi alte victime, din perioada de "studiu"?
Da, e posibil.
Am aflat că Matloff era angajat al parcului din Blue Ridge, în probleme forestiere.
Avea control în întreg parcul.
Aici scrie că a fost crescut în spiritul catolicismului polonez.
Ştiţi cumva ce l-a convins să creadă că e legat de cultura indienilor americani?
N-am mai apucat să verificăm.
Alt aspect ar fi că în apartament n-am găsit nicio dovadă concretă
care să-l lege de aceste crime.
Şi bijuteriile pe care le luase drept amintire?
Nici urmă de ele.
Ce-a făcut cu ele?
Ei bine... dacă la vremea aceea n-am avut nevoie de un răspuns... acum, avem.
Am aflat că martorul principal e mort de mai bine de doi ani.
Era singurul care-l văzuse pe Matloff la locul faptei!
E posibil să existe şi altă cale.
Am dori să solicităm supunerea subiectului la aşa-zisa "amprentare a creierului".
Procedura va arăta dacă amintirile crimelor sunt prezente în creierul acuzatului,
indiferent dacă acesta ştie sau nu acest lucru.
Domnule judecător, nici nu ştiu cum să protestez.
Veridicitatea acestui tip de test nu este dovedită ştiinţific!
În procesul declanşat de statul Iowa împotriva lui Terry Harrington,
rezultatele au fost declarate admisibile ca dovadă concretă,
conform hotărârii 702 a Congresului Statelor Unite.
La fel şi în procesul intentat de Daubert împotriva lui Merrell.
Acuzarea trage de timp, onorată instanţă.
Nu au nicio dovadă concretă şi ştiu foarte bine acest lucru.
În afară de asta, starea psihică a clientului meu este extrem de fragilă.
Ca simplu om, nu le pot permite să-i scotocească prin creier.
Dvs. ce părere aveţi? Procedeul e sigur?
Testul nu e agresiv şi e complet inofensiv.
Se va uita la o serie de imagini pe un monitor,
în timp ce un aparat îi va supraveghea activitatea cerebrală.
Vor să-mi supună clientul la aceste imagini în speranţa obţinerii unei reacţii
pe care să le poată folosi pentru a-l condamna?
E de-a dreptul pervers! Obiectez până şi la ideea de...
Vreau să mă supun testului.
O clipă, onorată instanţă.
Onorată instanţă...
în fiecare zi, mă trezesc într-un...
într-un coşmar.
Nu ştiu cine, sau...
sau ce sunt, iar, dacă acest test mă poate ajuta cu adevărat să-mi amintesc,
atunci vreau să-l fac, indiferent de consecinţe.
Trebuie.
Dre. Reid!
Dle. Corbett...
Nu v-am văzut în sală. Ce mai faceţi?
Nu prea rău, date fiind...
Doar nu credeţi toată povestea asta cu amnezia, nu-i aşa?
Încerc să-mi dau seama despre ce e vorba, de fapt.
Probabil că avocatul l-a sfătuit să facă pe amnezicul.
N-o să-i meargă, nu-i aşa?
Avem un caz destul de bine construit.
Bine. Foarte bine.
Păreţi schimbat.
Părul...
Au trecut patru ani.
Corect. Mereu uit.
Uneori, mi se pare că Darci tocmai a...
Chestia asta îmi tulbură percepţia timpului.
Înţelegeţi? Cam "rămân în urmă".
Da, ştiu.
Tot timpul auzeam de finalitate...
dar niciodată n-am ştiut ce înseamnă, de fapt.
Poate că acum voi putea...
să-mi continui viaţa.
Ce mai face Dna. Corbett? E şi ea aici?
A, nu... A...
ne-am despărţit.
A fost...
a fost greu să...
Adevărul e că a fost vina mea.
Sunt sigur că a fost doar...
se mai întâmplă.
Asta este.
Acum, totul o să fie în regulă.
Sunteţi de la F.B.I., nu-i aşa?
Nu vă amintiţi de mine?
Ne-am întâlnit în cursul investigaţiei.
Aşadar... nu aveţi niciun dubiu în ceea ce mă priveşte,
referitor la cine sunt şi de ce sunt capabil?
Nu, nu am.
Suntem pregătiţi.
Spune, J.J. Sunt cu Matloff.
Sunt la spital. E posibil să fi descoperit ceva interesant.
Ce anume?
Matloff a avut un vizitator.
Cât timp a fost aici, venea la el o dată la fiecare şase luni.
Cunoaştem acest vizitator?
Nu recunosc numele. Nu figurează în dosarele noastre.
Numele trecut în registrul spitalului e Nina Moore.
Găseşte-o. Trebuie să închid.
Imediat.
N-a fost detectat niciun "murmur", în faţa niciuneia din imaginile vizionate.
"Murmur", aţi spus?
E un acronim.
"Memorie Utilă Recunoscută"...
Rezultatul e bun sau rău pentru noi?
Depinde de punctul de vedere.
Înseamnă că niciuna din imagini nu i s-a părut cunoscută.
Fie chiar nu-şi aminteşte nimic...
Sau am arestat pe cine nu trebuie.
Am primit rezultatele "amprentării creierului".
E posibil să ne fi distrus şi ultima şansă de a-l condamna pe Matloff.
Procurorul general nu e obligat să includă "amprentarea" în lista de dovezi.
Nu, dar rezultatul se va afla, iar avocatul apărării va profita de el.
De aceea n-am eu încredere în progresul tehnologic.
Cum de a reuşit?
Credeam că acest test nu poate fi "păcălit".
Rănirea lobului parietal trebuie să fi fost mult mai gravă decât s-a crezut iniţial.
Această rană ar fi putut să-i şteargă amintirile pur şi simplu.
Sunt sigur că el e criminalul. O să demonstrăm asta împreună.
Nu contează ce-şi aminteşte.
Aşa o fi, oare? Dacă toate faptele pe care le-a comis
au dispărut pe vecie, nu înseamnă oare că e, într-un fel...
- O altă persoană? - Exact.
Nu, deloc.
- Interesant e faptul că... - Pe mine nu mă interesează.
Putem cita argumentele de bază privind natura propriei identităţi.
Un concept filosofic occidental, cel al dependenţei cauzale,
spune că orice legătură psihologică spre trecut
joacă un rol extrem de important în a ne transforma în ce suntem acum.
Ce vrei să spui, Reid? Că n-ar trebui să-l judecăm?
Nu asta voiam să spun.
Dar s-ar putea pleda faptul că, în starea în care este acum,
Matloff nu mai prezintă pericol pentru societate.
Asta până când o să-şi amintească.
Discuţia n-are ca subiect doar dacă individul e periculos sau nu.
E imperios necesar ca moartea acelor fete să fie răzbunată.
Nu noi hotărâm cât de dur trebuie judecat. Asta va stabili tribunalul.
Am aflat cine îl vizita pe Matloff?
Prentiss şi cu mine am luat legătura cu toate persoanele pe nume Nina Moore
care locuiesc la mai puţin de 800 km de spital.
Sunt 71 de persoane, dar niciuna suspectă.
Matloff e un lup singuratic clasic. Nu ţine cu adevărat la nimeni,
n-are familie, n-are prietenă.
Persoana care vizitează un pacient aflat în comă...
Unul acuzat de triplă omucidere, aş zice eu.
E clar că persoana respectivă se simte apropiată de pacient.
Poate că e suficient de apropiată încât să ştie adevărul despre el.
Poate fi o admiratoare, nimic mai mult. Toţi criminalii în serie au admiratori.
Trebuie să ne întoarcem la spital, să interogăm personalul.
Avem nevoie de un profil al femeii, care să ne ajute s-o găsim.
Te simţi bine?
Mai devreme, ţipai.
Am visat.
Cred că... sunt nerăbdător să se termine procesul...
care începe mâine.
Ai trecut de chestia aia cu creierul, nu-i aşa?
Asta e bine.
Crezi că o poţi...
să-mi dai şi mie...
un creion şi nişte foi?
Doctorul spunea că mă va ajuta...
O să văd ce pot face.
A ce miroase aici?
A floricele de porumb.
Floricele?
Bill a făcut nişte floricele când era în pauză.
Oare mi-or place floricelele?
Doamnelor şi domnilor!
Sunteţi aici pentru a face dreptate familiilor a trei femei tinere şi frumoase,
ale căror vieţi au fost scurtate de un criminal metodic, fără suflet.
Darci Corbett, Celeste Ferami, April Southerford.
Trei femei care s-au dus să alerge prin parc,
unde au fost atacate de un angajat al Serviciilor Forestiere.
Acest angajat şi-a folosit poziţia pentru a le ademeni în zone izolate,
unde le-a putut ucide fără să fie deranjat.
Femeile au fost ucise de un criminal în serie?
Posibil.
Dar supoziţia că acest criminal este chiar clientul meu...
e doar atât: o simplă supoziţie.
Le-a sugrumat fără să se grăbească,
făcându-le să sufere şi să se îngrozească la culme.
Acest lucru a transformat parcul din Blue Ridge
în terenul de vânătoare privat al acestui individ.
Nu există martori oculari, nici amprente, nici A.D.N.,
nici arma crimei...
niciun fel de dovadă concretă.
Singura cale de a-l lega pe clientul meu de aceste crime
este o metodă pseudo-ştiinţifică numită "psihologie comportamentală".
După ce veţi vedea dovezile, vă veţi convinge că Brian Matloff
este cel care a comis aceste crime,
indiferent dacă îşi aminteşte sau nu de ele.
Prin acest proces de analiză corelaţională aţi ajuns la concluzia că aceste trei crime
au fost comise de acelaşi individ.
Da, aşa este.
Credeţi că acest individ este Brian Matloff?
Da, aşa cred.
Ne puteţi spune cum aţi ajuns la această concluzie?
Împreună cu ag. Reid şi Morgan, am început să analizăm comportamentul
acestui autor necunoscut,
precum şi manifestările sale înainte, după şi în timpul comiterii crimelor.
Scopul nostru era să obţinem o tipologie a suspecţilor,
o listă de nume care, ulterior, urma să fie restrânsă la o singură persoană.
"Vânează" în aceste 81.000 de hectare de parcă ar fi în propria ogradă.
Victimele alese sunt unele cu grad ridicat de risc: tinere, atletice,
dar locaţiile unde le ucide sunt alese ca să minimizeze riscul.
La fel ca David Carpenter, "Ucigaşul de pe poteci".
Mai există şi alte similarităţi?
Individul e diferit.
Carpenter folosea atacul rapid.
Acest A.N. se foloseşte de şiretlicuri, prin care îşi dezarmează victimele.
Poate că foloseşte o momeală.
Pozează în excursionist rănit sau în proprietar de animale rătăcite, oare?
Prea multe variabile.
Victima ar putea să fugă după ajutoare sau să sune la Urgenţe de pe mobil,
înainte de a-şi pierde controlul.
Controlul...
Ocupă o poziţie importantă.
Dar nu lucrează în poliţie sau jandarmerie.
Un poliţist nu şi-ar îngropa victima atât de aproape de suprafaţă.
Dacă ar lucra în Serviciile Forestiere, ar avea acces la drumuri auxiliare.
Deducţia ne-a dezvăluit cum obţinea ucigaşul satisfacţie în urma crimelor.
Îngropându-şi victimele în parc, putea să viziteze locul faptei
şi să retrăiască omorul de câte ori voia.
Îmi închipui că Serviciile Forestiere au o mulţime de angajaţi.
1.718 angajaţi.
Nu lucrează de curând acolo.
E atent şi bine organizat.
Nu lasă nimic în urmă.
E aproape paranoic.
E genul de om care trebuie să ştie exact ce ştiu poliţiştii.
Probabil că s-a infiltrat deja în anchetă.
Cum ziceai c-o cheamă pe tipa de la Informatică?
Gomez, parcă.
Gomez!
Alo, iubire mică!
"Iubire mică"?
Iartă-mă. Nu ştiu exact cum te cheamă, şi...
Mi s-a spus şi mai rău decât atât.
Cu ce pot să te ajut?
Ce anume a făcut atunci analistul tehnic Garcia?
Am rugat-o să verifice numele angajaţilor Serviciilor Forestiere
şi să le compare cu lista martorilor interogaţi de poliţia din Roanoke.
Aţi reuşit să găsiţi un numitor comun?
Da, unul singur.
Brian Matloff.
Normal că a mers bine. Eu personal l-am învăţat cum se depune mărturie.
Cum a reacţionat juriul?
Bine.
Sună-mă după ce va răspunde întrebărilor avocatului apărării.
Reid spune că procesul merge ca pe roate.
Cum a mers treaba la spital?
Cei intervievaţi ne-au mai dat ceva detalii despre femeia care îl vizita pe Matloff.
Avea între 45 şi 55 de ani şi era calmă, dar neliniştită.
Prima oară când a venit, n-a reuşit să intre în cameră.
A stat în pragul uşii şi l-a privit vreme de câteva minute; apoi, a plecat.
Când a revenit, cum a reacţionat? A stat cu el, i-a vorbit?
I-a citit.
Le-a întrebat pe asistente de mai multe ori despre starea de sănătate a lui Matloff.
Acestea afirmă că părea "îngrijorată de faptul că suferă".
Sună aproape maternal.
Aşa am crezut şi noi, dar părinţii lui l-au dezmoştenit imediat ce au aflat.
Oricum, ca să fim sigure, am sunat-o pe mama sa.
Am vorbit cu ea. Ghici ce-am aflat?
Nu e mama sa naturală.
Iar tatăl să nu e tatăl său natural.
Matloff a fost adoptat?
Vizitatoarea ar putea fi chiar mama sa.
Ca vârstă, corespunde.
Poate că au avut o relaţie de care nu a ştiut nimeni.
Ce alte semnalmente vi s-au mai oferit?
Brunetă, ochi căprui, ten măsliniu.
O soră credea că e hispanică, alta - că e de origine mediteraneană.
O fi fost indiancă, oare?
Asta ar explica de ce îl interesau obiceiurile indienilor.
Încerca să-şi descopere originile.
Clientul meu a fugit când a auzit de poliţie, e drept.
Acest comportament a fost considerat de Dvs. ca indicator al vinei sale.
Da, aşa este.
Ştiaţi că, la acea dată, fusese emis un mandat de arestare pe numele lui?
Da. Era vorba de un accident de maşină. Şoferul fugise de la locul faptei.
Nu credeţi că e posibil ca Dl. Matloff să fi fugit nu din cauză că e un ucigaş,
ci din cauza celeilalte acuzaţii?
Veniseră să-l aresteze 8 poliţişti. Toţi purtau veste antiglonţ.
Nu cred că un individ normal ar fi crezut că...
Răspundeţi cu "da" sau "nu", vă rog.
Da, e posibil.
Aşa... 54 de ani, de origine indiană.
Am aceste date, Dnă. Aş avea nevoie de informaţii care să mă ajute s-o identific.
Da, ştiu ce presupune adoptarea în secret.
Dvs. ştiţi ce e aia "hotărâre judecătorească"?
N-avem timp de aşa ceva.
Ştiţi ceva, Doamnă? M-am săturat să fiu de treabă.
Uitaţi-vă la cursorul de pe ecran. O să vedeţi că se mişcă singur.
Tocmai v-am penetrat reţeaua voastră "securizată".
Uite şi dosarul ei, şi numărul de la Asigurările Sociale...
Iar acum, pentru că nu m-aţi servit,
o să-i trimit şefului Dvs. fotografiile din concediul din Jamaica.
Ia uite! Nicio zonă albă!
Nina Genesee, căsătorită în 1978.
Şi-a schimbat numele de familie în Moore.
Adresa curentă: Madison Heights, Virginia.
Madison Heights?
Am vorbit cu femeia asta. Mi-a spus că nu ştie nimic.
Spunea că n-a fost niciodată în Roanoke.
De ce să te fi minţit?
Şi de ce n-a încercat să-l vadă după ce a ieşit din comă?
Aţi precizat că profilul psihologic al criminalului întocmit de Dvs.
i-a făcut pe poliţişti să-şi îndrepte atenţia către clientul meu.
Da, analiza comportamentală a fost un factor important în anchetă.
Analiza comportamentală a fost cumva un factor important
şi în cazul atentatelor cu bombă din Parcul Olimpic din Atlanta?
Da, aşa este.
Individul pe care l-aţi identificat, adică Richard Jewell,
a fost vreodată condamnat pentru aceste atentate?
Obiectez! Nu văd relevanţa.
E vorba de credibilitatea martorului şi a cunoştinţelor acestuia.
Continuaţi.
Nu, nu a fost condamnat.
Pentru că era nevinovat.
Profilul a condus poliţia la un nevinovat.
Jewell nu era vinovat, dar, dacă îl comparaţi cu adevăratul atentator,
Eric Rudolph, veţi constata că profilul a fost foarte corect.
Hai să luăm cazul criminalului din Baton Rouge.
Aţi afirmat că era caucazian şi că locuia în oraş.
De fapt, era de culoare şi locuia în suburbii.
Aţi afirmat că Dennis Rader, aşa-zisul "Ucigaş BTK",
e divorţat şi impotent.
De fapt, era căsătorit şi avea doi copii.
Obiectez, onorată instanţă! Asta e predică, nu interogatoriu.
Există şi o întrebare pe undeva pe-acolo, Dle. avocat?
În cazurile menţionate de mine, v-aţi înşelat.
Nu credeţi că e posibil să vă fi înşelat în ceea ce-l priveşte pe Brian Matloff?
Nu.
Adevărul este că analiza comportamentală e doar un ghicit în cafea cu iz intelectual!
Probabil că un medium de la circ ar ghici mai repede ce culoare au şosetele mele!
Obiectez!
Retrag întrebarea.
Sunt gri închis.
Ca să vezi...
pe asta aţi ghicit-o.
Aţi ales şosete de aceeaşi culoare cu costumul pentru a părea mai înalt.
De asemeni, purtaţi talonete şi aveţi tălpi mai groase la pantofi.
S-ar crede că aveţi mulţi bani, dar, în realitate, aveţi probleme financiare.
Purtaţi un Rolex fals; pe cel adevărat l-aţi amanetat din cauza datoriilor.
Bănuiesc că pariaţi mult.
Am acceptat acest caz fără să cer onorariu.
Sunt unul dintre cei mai buni avocaţi specializaţi în omucideri din acest stat.
Sunteţi pasionat de cai.
Telefonul Dvs. vibrează la fiecare 20 de minute,
adică exact la intervalul dintre două curse pe site-ul "Colonial Downs".
Sunt rezultatele curselor.
De fiecare dată când le primiţi, dispoziţia Dvs. se schimbă.
Pot afirma că aveţi o zi mai proastă.
Probabil că vă alegeţi caii aşa cum practicaţi avocatura...
alegând mereu varianta cea mai riscantă.
Scamatoria a fost impresionantă, Dle. agent.
Dar, ca de obicei, n-aţi reuşit să demonstraţi nimic.
Dacă nu mă înşel, rezultatele celei de-a cincea curse
ar trebui să vă parvină în maxim un minut.
Ce-ar fi să ne spuneţi şi nouă dacă aţi avut noroc de data asta?
Onorată instanţă! Acest lucru...
Ce credeţi c-o să fac eu?
Ori ne arătaţi tuturor mesajul, ori îl lăsaţi în pace, Dle. avocat!
- Nu mai am întrebări. - Înţeleaptă alegere!
Curtea se retrage până mâine dimineaţă, la ora 9.
Dle. Corbett!
Voiam să mă asigur că ştiţi că rezultatele nu sunt aşa de rele cum ar părea.
Nu-mi fac griji.
Foarte bine.
Acum înţeleg lucrurile mult mai bine.
Le înţelegeţi?
După moartea lui Darci, am fost la psiholog.
Aveam multă vină strânsă în mine.
Îmi imaginam că ar fi trebuit să fiu acolo când avea nevoie,
s-o salvez... nu ştiu exact.
Acest tip, psihologul, a spus că totul se rezumă la control.
A spus că trebuie să accept faptul că întotdeauna în viaţă vor exista...
lucruri pe care nu le poţi controla.
Cred că v-a sfătuit bine.
Acum îmi dau seama că nu pot face nimic referitor la ce se întâmplă în acea sală.
La revedere, Spencer.
- Sunteţi Nina Moore? - Da.
Suntem de la F.B.I.
Intraţi.
De ce n-aţi mărturisit de bunăvoie?
Îmi apăram familia.
Nu ştiu?
Eram foarte tânără.
Dai copilul spre adopţie...
ştiu că par fără suflet, dar tot ce vrei e să uiţi,
să-ţi imaginezi că nu s-a întâmplat niciodată.
Aşa am trăit de atunci.
Aţi ţinut însă legătura cu Brian.
Dacă am ţinut legătura? Nu... l-am văzut o singură dată înainte de accident.
N-aţi bănuit niciodată că ar putea fi...
Un ucigaş? Nici prin cap nu mi-a trecut.
Cred că, probabil...
Din câte am văzut la televizor, ne-am întâlnit înainte de a începe să ucidă.
Când v-aţi întâlnit, mai exact?
Acum cinci ani.
M-a sunat pe neaşteptate.
Acele dosare nu trebuiau să fie văzute de nimeni.
Cred că a angajat pe cineva ca să mă găsească.
Despre ce aţi discutat?
Voia să ştie totul despre familia mea, despre copiii mei...
Cred că voia doar să...
să mă poată suna din când în când,
poate să ne întâlnim de sărbători...
Dar n-am putut.
Nici măcar nu puteam să-l privesc.
L-am...
L-aţi respins.
Orice ar fi devenit, îmi închipui că...
că e vina mea.
Nu trebuie să vă învinovăţiţi pentru ce a făcut el.
De ce l-aţi vizitat când era internat?
Pentru că eram în siguranţă.
Puteam să-i fiu alături, fără să ştie nimeni.
Pentru că puteam să-i citesc şi să-l ascult cum respiră...
Mi s-a părut normal.
A cui e maşina de afară?
Bună ziua.
Ei cine sunt?
Mă scuzaţi...
Are multe de explicat.
L-a respins.
Acesta e declanşatorul.
A avut noroc că a fost capabil să accepte refuzul.
Dacă ar fi insistat, ar fi fost mult mai rău.
Poate că a făcut-o, totuşi.
Dnă. Moore...
V-a trimis vreodată ceva? Vreun cadou?
Am vrut să le arunc, dar...
n-am putut.
Te implor...
Te simţi bine?
Da. E doar...
N-am dormit azi noapte.
N-am voie să fac asta, dar...
ţi-am adus ceva.
Voiai să-ţi aminteşti dacă-ţi plac floricelele, nu?
Ţi-ai amintit?
Cred că încep să-mi amintesc...
Asta n-ar ajuta la nimic, Dle. Corbett.
Gândiţi-vă la consecinţe. Gândiţi-vă la Darci!
Chiar la ea mă gândeam.
Dacă ar şti ce vreţi să faceţi, şi, în funcţie de credinţa Dvs, ar putea şti,
credeţi că v-ar permite?
Daţi-mi arma.
Vreţi să sufere, însă va fi mort. Nu va simţi nimic.
Dvs. însă veţi ajunge în închisoare. Veţi regreta asta, credeţi-mă.
Sunt deja în închisoare.
Cum aţi ştiut?
Am văzut că sunteţi afectat şi am observat cum vă comportaţi.
Eraţi prea calm ieri. În plus, aţi folosit prenumele când ne-am despărţit.
Dacă sunteţi aşa de bun să preziceţi lucrurile...
cum se face că nu l-aţi putut opri înainte de a mi-o lua pe Darci?
Ştiu că n-ar trebui să vă spun asta, însă...
au apărut dovezi noi.
Ce fel de dovezi?
Mă numesc Nina Moore.
Care e relaţia Dvs. cu acuzatul?
Sunt cea care l-a născut.
Mama sa biologică, adică.
L-am dat spre adopţie când era mic de tot.
Cu câţi ani în urmă?
37 de ani.
Aşadar, nu aţi avut niciun fel de legătură cu dânsul?
Nu. L-am văzut pentru prima oară în 2003.
- Dânsul v-a găsit? - Da.
Ne-am întâlnit într-o cafenea şi am discutat puţin; apoi, a plecat.
Despre ce aţi discutat?
A spus că vrea să facă parte din viaţa mea.
I-am spus că e imposibil.
Aţi simţit că e...
rupt de realitate sau chiar iraţional?
Nu, deloc.
Îşi căuta calea, atât.
Voia să facă parte din ceva.
Cel mai greu lucru pe care a trebuit să-l fac a fost să-l dau spre adopţie.
Nimeni nu poate trăi două vieţi deodată.
Îmi pare rău, Brian. Îmi pare tare rău.
Dnă. Moore! E adevărat că acuzatul a încercat să intre în legătură cu Dvs.?
La câteva luni după întâlnire, am găsit ceva în căsuţa poştală.
Plicul nu conţinea niciun bileţel, dar am văzut ştampila de Roanoke,
şi ştiam că acolo locuieşte.
Ce aţi găsit în plic?
Un colier.
Două luni mai târziu, mi-am mai trimis unul.
Apoi mi-a trimis un ceas.
Am crezut că încerca să...
Am crezut că vrea să mă convingă trimiţându-mi cadouri.
Credeam că sunt moştenire de familie.
Onorată instanţă, dorim să înregistrăm aceste dovezi, etichetate "F", "G" şi "H".
Acestea sunt obiectele pe care le-aţi primit prin poştă?
Da.
Ceasul acesta...
îl recunoaşteţi în fotografia alăturată?
Da, e identic.
Doresc să se consemneze că martorul a identificat ceasul purtat în fotografie
de Darci Corbett, una din victime.
Nu mai avem întrebări.
Curtea se retrage până mâine dimineaţă, la ora 9.
Atunci martorul va fi chestionat de avocatul apărării.
Grea zi, nu?
Cece, trebuie să vorbesc cu tine.
Nu vreau să cobesc, dar simt că, în curând, va trebui să vă fac cinste.
Cred că începe să-şi amintească.
O să-ţi scot cătuşele, ca să te poţi schimba.
Te simţi bine?
Am multe lucruri la care trebuie să mă gândesc...
Când mama sa depunea mărturie, a început să plângă.
Nu putea avea o asemenea reacţie decât dacă exista o legătură între ei.
Ai urmărit procesul?
În mare parte, da.
Azi, când mama a spus că trebuie să-ţi alegi viaţa pe care o doreşti...
Crezi că avea dreptate?
Tu nu crezi că trebuie să alegi?
Poate că ai dreptate, dar...
adevărul e că nu mai contează.
Eşti sigură? Chiar nu vrei să ştii cine e cel pe care-l condamni?
Vin imediat.
Nu vă apropiaţi, vă rog.
Ce s-a întâmplat?
Faceţi loc, vă rog.
Te simţi bine?
Ce s-a întâmplat?
Mi-a luat arma.
E funcţionar administrativ.
Matloff a ameninţat-o cu arma şi i-a luat maşina,
un Nissan de model recent.
L-aţi dat în urmărire?
În întreg statul. O să blocăm toate căile de ieşire din oraş.
Nu uitaţi de drumurile auxiliare. Le cunoaşte foarte bine.
Dvs. ştiţi ce poate, nu-i aşa? Ştiţi cumva încotro se poate îndrepta?
Depinde cine se crede.
Alo! Dvs. ştiaţi?
Ce să ştiu?
Vorbiţi zilnic cu Matloff. Ştiaţi că a început să-şi amintească?
Habar n-am ce vreţi să spuneţi.
Nu ne poate ajuta. Matloff e paranoic.
Chiar dacă şi-ar fi dat seama, n-ar fi spus nimănui.
Mergi la închisoare şi verifică-i celula.
Caută peste tot. Poate găseşti un indiciu referitor la locul spre care se îndreaptă.
Presupunând că şi-a recăpătat memoria, unde credeţi că se va duce?
Varianta cea mai simplă ar fi "s-o vadă pe mama sa".
Victimele erau brunete.
Tipologia sugerează că îşi vărsa pe ele ura pentru mama sa.
Imposibil. E cu noi, în deplină siguranţă.
Dacă nu are nicio ţintă specifică, ar putea să fugă sau să ucidă la întâmplare.
Noi am făcut asta?
Testul nostru l-a făcut să-şi recapete memoria?
E posibil ca testul să fi fost, de fapt, o modalitate de a-l ajuta?
Individul e aşa cum e şi basta. Noi n-avem nicio legătură cu asta.
Hotch! Cred că ştiu unde se duce.
L-aţi văzut?
Are un avans de jumătate de oră.
În apropierea locului unde a fost găsită Darci Corbett se află o cascadă.
- Da, cascada Linville. - Acolo trebuie să mergem.
Credeam că individul va încerca să fugă din oraş.
De ce s-a întors aici?
Caută ceva.
Ce anume?
Să se regăsească.
El e. Daţi-mi binoclul.
El e.
Are o femeie în braţe. Pare a nu se mişca.
Să mergem.
Aşteptaţi! Dacă-l grăbim, ar putea s-o omoare şi apoi să se sinucidă.
Cum vreţi să procedăm?
Mă duc eu.
Trimiteţi lunetiştii să-l supravegheze.
Crezi c-o să încerce să scape trăgând în noi?
Dacă ar vrea, n-aş vrea să fiu singurul înarmat din zonă.
Te implor...
Brian!
Vreau să ridici mâinile.
Mâinile sus, Brian!
Opreşte! Nu te apropia, te rog.
Cine e?
Prima mea victimă.
Din secunda în care am ajuns aici, am ştiut unde o s-o găsesc.
Eu le-am ucis.
Îţi aminteşti...
Totul.
Fiecare moment...
fiecare...
detaliu, cât de mic.
Îmi amintesc. Dar...
tot mi se pare ireal.
Mă simt de parcă...
de parcă ar fi amintirile altcuiva.
Poate că, într-un fel, aşa şi este.
Însă trebuie să plăteşti pentru ce ai făcut.
Dac-o fi să mor... pot să mor şi aici.
Brian!
Justiţia poate fi milostivă, dar trebuie să demonstrezi că meriţi.
Dacă te-ai schimbat cu adevărat, e timpul s-o demonstrezi.
Fă ceea ce trebuie.
S-a terminat.
Matloff pledează vinovat.
Felicitări.
Fără ajutorul vostru, n-aş fi reuşit.
Fac cinste.
De data asta, o să refuzăm. Avem mult de mers.
Înţeleg.
Rămâne pe data viitoare.
- Când plecaţi, să închideţi biroul. - Aşa vom face.
Azi, tatăl lui Darci Corbett venise cu pistolul la tribunal.
Glumeşti?
Crezi că intenţiona s-o folosească?
Da, aşa cred.
Era în căutarea unei finalităţi.
Crezi că a obţinut ce dorea?
Sincer... nu ştiu.
Viaţa emoţională a oamenilor nu e deloc lineară.
Nu putem spune că, dacă ucigaşul a fost pedepsit, acest lucru
poate aduce brusc liniştea în viaţa unui om.
Nu cred... nu cred că e posibil.
Trebuie să se împace cu situaţia. La urma urmei, ce altceva poate face?
Ag. Reid...
Scuze... ştiu că e târziu,
dar voiam să vă transmit personal veştile bune,
înainte de a le citi în presă.
Matloff pledează vinovat.
Sentinţa va fi închisoare pe viaţă, fără eliberare condiţionată.
Nu trebuia să veniţi până aici.
Am venit să vă înapoiez ceasul.
I-am rugat să vi-l returneze.
E ceasul bunicii lui Darci.
Erau foarte apropiate.
Am observat că are ceva inscripţionat pe capac.
"Gloria unei flori"?
Nu mi se pare cunoscut.
Erau amândouă pasionate de poezie.
E un poem al lui William Wordsworth.
"De ce oare acea strălucire, atât de clară odinioară,
Acum, pe vecie, în faţa mea n-o să mai apară?
Deşi nimic nu poate...
să mai aduc-odată"...
Mulţumesc.
"Deşi nimic nu poate să mai aduc-odată, Ora de splendoare din iarba luminată,
Şi nici gloria unei flori... nu vom jeli; În ce-a rămas, acolo vom găsi puteri".
Traducerea şi adaptarea: baltzatu
ĆĆŔĂĐÜ×ÖÄť×é˝÷ŇÔąžĆŹ ĎňÖĐšúŐđÔÖľÄĐŇ´ćŐßĂÇÖÂŇÔ×îŐćÖżľÄÎżÎĘ
˛˘ĎňĘÜÄŃŐßĂÇž´ÉĎłÁÍ´ľÄľżÄî