Am găsit o intrare spre pivniţă.
La naiba!
La naiba...
- Eşti sigură că el e? - Cine altcineva ar putea fi?
Vreau să fim siguri.
Băiat, în vârstă de aproximativ 6 ani... îmi pare rău.
Mai e cineva aici.
Ce caută bebeluşul ăsta aici?
Nu cred că J.J. şi-ar aduce copilul la locul unei crime.
- Reid! - J.J.!
Reid!
Scuze. Visam ceva.
Nu zău!
Visam că găsisem un băiat de 6 ani. Fusese violat şi înjunghiat.
Copilul tău era la locul faptei. Încercam să-l iau de acolo.
- Scuze. - Nu-i nimic.
Ştii, Reid... o simplă analiză a visului tău ar spune că...
dacă exista un copil în vis, atunci acel copil eşti chiar tu.
Nu cred în analiza viselor.
Ştiu şi eu... pare logic.
Şi în cazul nostru, şi în cel din visul tău e vorba de un copil.
Poate că subconştientul îţi sugerează că ar fi mai bine să nu faci tu ancheta.
Mie nu mi se pare.
Poate că eşti stresat pentru că mergi acasă, în Las Vegas.
Ai anunţat-o pe mama ta că vii?
Oare de ce nu analizăm dosarul acestui caz?
Să vedem... deoarece unul din noi a adormit în avion, cred.
Haideţi s-o luăm din nou de la început.
El e Ethan Hayes. Avea cinci ani.
A fost răpit chiar din curtea casei sale, acum două săptămâni.
Părinţii unde erau?
Mama sa intrase în casă să-şi caute poşeta. Când s-a întors, copilul dispăruse.
Nu cred c-a lipsit mai mult de două minute.
După exact o săptămână, poliţiştii i-au descoperit corpul neînsufleţit în deşert.
Era îmbrăcat în haine noi, avea unghiile tăiate,
era pieptănat.
Asta indică multe remuşcări.
Nici urmă de abuz sexual... în raportul legistului se sugerează că a fost sufocat.
Poate că A.N.-ul a crezut că-l mântuieşte.
Cine e celălalt băiat?
Îl cheamă Michael Bridges.
A plecat ieri singur spre un prieten de pe strada vecină.
N-a mai ajuns.
Suntem siguri că aceste două cazuri sunt legate între ele?
A.N.-ul a sunat la ambele familii.
Dar n-a cerut o răscumpărare.
Mai degrabă şi-a bătut joc de ei.
Pretinde că i-a răpit pe copii din cauza lor.
Bun... A.N.-ul se căieşte şi aruncă vina în spinarea părinţilor.
Cu noroc, avem şase zile la dispoziţie să-l găsim pe copil în viaţă.
Criminal Minds - S. 4, ep. 6 "The Instincts"
-=http://sfile.ydy.com=- proudly presents
-=http://sfile.ydy.com=- sync:ßÇČâČâ
Traducerea şi adaptarea: baltzatu
Suburbiile oraşului Las Vegas, Nevada
Amos Bronson Alcott scria:
"Instinctele îşi au originea în străfundul psihicului.
Doar asta poate explica cum de reacţionăm aşa cum o facem".
Dl. det. Ashby? Sunt Jennifer Jareau. Dânsul e Aaron Hotchner.
- Mulţumesc că aţi venit aşa repede. - Bună dimineaţa. Ce informaţii aveţi?
Am declarat stare de alertă în zonă.
Am creat o linie telefonică de ajutor. Toată mass-media a primit poza copilului.
Aţi anunţat compania de telefonie că vom supraveghea telefoanele părinţilor?
Da. Dacă sună de pe un telefon fix, ne vor anunţa imediat cine este.
Vom redirecţiona apelurile pe la sediul nostru din Quantico, pentru triangulare.
Trebuie să luaţi toate maşinile cu inscripţii oficiale de-aici.
Dacă A.N.-ul va trece pe-aici, n-am vrea să se sperie de câtă lume îl caută.
Bine. O să le transmit asta colegilor. Apoi, vi-i voi prezenta pe cei doi părinţi.
Au reuşit să treacă peste şoc?
Da, în mod diferit.
Craig şi Amy Bridges, faceţi cunoştinţă cu agenţii Jareau şi Hotchner, de la F.B.I.
Ne pare foarte rău pentru ce vi s-a întâmplat.
Suntem aici pentru a face tot posibilul să-l aducem pe Michael înapoi la Dvs.
O să vă rog ce i-am rugat şi pe poliţişti.
Nu vreau să ştiu ce-a păţit celălalt băiat.
Vreau să ştiu doar cum o să procedaţi să-l găsiţi pe Michael.
Vă înţelegem.
N-aveţi cum.
Aveţi dreptate. Nu pot şti prin ce treceţi, dar am rezolvat mai multe cazuri similare.
O să avem nevoie de ajutorul Dvs.
Desigur. Ştiam.
Michael pleca mereu singur să-şi viziteze prietenii?
Ce vreţi să insinuaţi?
E o simplă întrebare.
Ba nu e.
Credeţi că e vina noastră?
Nu, nu cred.
Dacă aşa obişnuia, e posibil să fi fost urmărit mai multă vreme.
A plecat singur doar de vreo câteva ori.
Chiar m-am certat cu Amy din cauza asta. Mie mi se părea că-l cocoloşim.
Nu voiam să apeleze la noi pentru orice problemă minoră.
Credeam că e firesc să meargă singur până pe strada vecină.
Când a mers prima oară singur, a fost tare mândru de asta.
Mă scuzaţi...
Îmi pare rău. Ştiu că pare că neagă realitatea...
Nicio problemă. Fiecare om reacţionează în felul său la aşa ceva.
Eu vreau să ştiu ce-a păţit celălalt băiat.
N-avea echimoze pe faţă sau pe gât.
Cred c-a folosit o pernă.
Ceva semne de luptă?
Nu, dar copilul era extrem de slăbit.
Din ce cauză?
Aici apare ciudăţenia. Slăbise foarte mult şi avea stomacul şi intestinele goale.
Fusese înfometat?
Aşa pare.
Dar care-i ciudăţenia?
Am vrut să determin dacă a murit şi din cauza subnutriţiei,
aşa că am căutat urme de înfometare în umoarea vitroasă,
adică partea lichidă a globului ocular, dar... n-am găsit urme de cetonă.
- Ce-nseamnă asta? - Că a primit destule substanţe nutritive.
- Intravenos, poate? - Nu există urme care să confirme.
- Aveţi idee ce-ar putea fi? - Sincer... habar n-am.
Locul faptei nu pare a fi fost bine protejat.
E vina celor care fac analizele preliminare.
Întotdeauna pun munca de poliţist înaintea analizei faptelor.
Rezultatul e că totul se pierde.
L-a sufocat pe copil în altă parte, l-a îmbrăcat, l-a pieptănat,
l-a dus tocmai la mama naibii şi l-a aruncat.
Problema e că nu s-au găsit urme de sudoare pe hainele copilului.
Unde vrei s-ajungi?
E cald ca-n cuptor.
Dacă l-ar fi dus în braţe, e imposibil să nu fi transpirat.
L-o fi învelit cu ceva.
Nici urmă de fibre textile.
Înseamnă că a stat aici până l-a schimbat şi l-a pieptănat.
Dacă a stat atât de mult, înseamnă că a făcut-o noaptea.
Tot n-ar fi eliminat riscul ca maşina să-i fie văzută.
Ba da, dacă ar fi parcat departe de şosea.
Dacă vrei să nu te vadă nimeni nici pe tine şi nici maşina, ai ceva drum de mers.
Lămureşte-mă şi pe mine...
dacă tot a venit până în deşert să scape de cadavru, de ce nu s-a dus mai departe?
De ce n-a ales un loc care să nu poată fi văzut de pe şosea?
Pentru că voia să poată trece pe aici, să arunce o privire.
De aceea l-a dichisit.
Parcă l-ar fi pregătit pentru înmormântare...
Da, am înţeles. Mulţumesc.
Mâine are loc înmormântarea primei victime, Dle. detectiv.
Credeţi c-aţi putea să-i rugaţi pe părinţi să nu limiteze accesul la cimitir?
De ce?
Dacă acceptă, e foarte posibil să apară A.N.-ul.
Mă duc să-i rog.
Craig, vă rugăm să veniţi şi voi.
Nicio problemă.
Cred c-ar trebui să vorbeşti cu Amy despre asta.
Dacă asta ne poate ajuta, n-avem ce discuta.
Înţeleg, dar... vorbeşte cu ea, te rog.
Când poliţiştii mi-au cerut o fotografie a lui Michael, nu ştiam pe care s-o dau.
Nu ştiam dacă e bine să dau una în care zâmbeşte.
Orice fotografie era bună.
Soţul meu nu ştie ce să facă.
Crede c-ar fi trebuit să mergem şi noi să-l căutăm.
Cel mai bine e să ne lăsaţi pe noi să vă arătăm ce e mai bine.
Crede că-l învinovăţesc.
Sunt sigură că nu e adevărat.
Are dreptate.
Fiul meu a fost răpit.
Mă simt de parc-aş fi paralizată... şi dau vina pe soţul meu.
Am senzaţia că sunt un monstru.
Când va fi nevoie de tine, o să te descurci.
Nu mă cunoşti.
Aşa intuiesc eu.
Am găsit-o când am intrat la el în cameră, după ce a fost răpit.
Nu-i dăm voie să mănânce în pat.
N-am luat-o de-acolo deoarece...
nu voiam să creadă c-o să-l pedepsesc pentru că nu ne-a ascultat.
Ştii deja sexul copilului?
E... e băiat.
Felicitări.
- Totul e gata la tine-acolo, Garcia? - Da.
Haideţi să recapitulăm ce-am discutat, Dle. Bridges.
- Fiul meu e la el. - Exact. Păstraţi-vă optimismul.
Am notat câteva fraze importante...
- Trebuie să răspundem la telefon. - Răbdare, Dle. Bridges.
Cred c-ar trebui ca Amy să răspundă.
Nu vrea să vorbească.
Nu, nu vreau.
Experienţa a demonstrat că părintele mai detaşat se descurcă mai bine.
O să te descurci de minune, Amy.
Încearcă să accentuezi mereu faptul că Michael e o fiinţă umană.
Trebuie să-l facem să se gândească la el ca la o persoană.
Ţine-l cât mai mult de vorbă.
Cu cât vorbeşte mai mult, cu atât aflăm mai multe despre el.
Alo!
Eşti singură?
Nu. E şi soţul meu aici.
De ce staţi acasă în loc să mergeţi să vă căutaţi fiul?
Ai dreptate. Aşa ar trebui să facem.
Îi e mai bine cu mine.
Mulţumesc că ne-ai sunat să ne confirmi că Michael n-a păţit nimic.
N-am spus că n-a păţit nimic.
Ştiu, dar... trebuie să cred că e aşa.
E într-un loc mai bun.
Pot să vorbesc cu Michael?
Nu vreau să-ţi vorbească. Ştie ce mamă denaturată eşti.
Cele trei minute s-au scurs.
Ai găsit ceva, Garcia?
Pare a fi un mobil cu cartelă. N-am reuşit să triangulez poziţia,
dar semnalul a trecut prin două relee.
Adică?
Se deplasează. Ştiu că e undeva lângă Las Vegas. Semnalul n-a ieşit din zonă.
E şi ăsta un început.
Precum spuneam, cu cât vorbeşte mai mult, cu-atât aflăm mai multe despre el.
Dânşii sunt agenţii Morgan şi Reid.
Vor sta aici toată noaptea, în caz că sună din nou.
- Trebuie să mă odihnesc. - Desigur.
- Ar trebui să mergi cu ea. - Mda...
Ce-aţi aflat de la legist?
Credem că îi înfometează.
Asta nu prea se potriveşte cu atenţia arătată cadavrelor.
Înfometarea poate fi o formă de tortură.
N-a fost abuzat sexual.
Tortura ar putea substitui actul sexual.
O să iau legătura cu Rossi şi Prentiss. Dacă aflu ceva nou, vă sun.
N-am găsit nicio urmă de intrare prin efracţie.
Contează?
Înseamnă că e foarte posibil să-l fi cunoscut pe atacator.
Reid!
Ia-le de pe mine! Morgan! Ia-le de pe mine!
Ia-le de pe mine, Morgan! Ia-le de pe mine!
Trezeşte-te, Reid! Sunt eu, Morgan.
Ce naiba s-a întâmplat?
Nu s-a întâmplat nimic.
Cum poate fi totul în regulă când casa e plină de ţipete?
Înţeleg că v-am speriat. Îmi pare foarte rău.
Sunteţi de la F.B.I.
Aveţi dreptate. Îmi pare foarte rău.
Vă rog să mergeţi înapoi şi să încercaţi să vă odihniţi.
A fost o simplă neînţelegere. Jur că totul e în regulă.
Te simţi bine?
Am visat urât. Îmi pare tare rău.
Era vorba de Michael?
Nu.
Mi-a fost frică să închid ochii.
M-am temut că aş putea visa cum moare.
Ştiu că vă e greu, Doamnă...
dar trebuie să mergeţi înapoi în pat, să încercaţi să dormiţi.
Vă rog.
Îmi cer scuze pentru deranj.
Am înrăutăţit situaţia...
Reid...
cazurile astea ne marchează pe toţi.
Mi-am pierdut controlul în mijlocul sufrageriei oamenilor. Şi visez...
visez la copii morţi şi că sunt plin de lipitori.
Ce naiba te-a speriat în halul ăsta?
Băiatul o să moară, iar eu nu pot face nimic să împiedic asta.
Nu pot. Îmi pare rău.
- Ce vrei să faci? - Nu vin la înmormântare.
- Am discutat deja aspectul ăsta. - Nu. Tu ai vorbit, iar eu am ascultat.
Spuneţi-i, vă rog, că e singura noastră şansă.
Credem că planul e viabil.
Ne cereţi să mergem la înmormântarea unui copil de cinci ani.
O să vedem cum corpul său neînsufleţit e coborât în pământ.
Acelaşi om care l-a ucis pe el l-a răpit şi pe fiul nostru.
Dacă răpitorul lui Michael e acolo, prezenţa Dvs. ar putea să-l aţâţe.
Avem nevoie de orice acţiune care l-ar putea scoate din ascunzătoare.
Nu pot să merg la înmormântarea unui copil ştiind că fiul nostru poate fi următorul...
Credem că planul nostru are şanse mari de reuşită.
Cam în ce măsură credeţi Dvs. că-mi voi revedea fiul? Ce şanse am?
10%? 20%?
Nu vă pot oferi un procent.
Aţi putea.
Dacă nu puteţi, vă înţeleg.
Dar dacă puteţi, trebuie să discutăm despre cel pe care-l căutăm.
Credem că persoana căutată e caucaziană.
Probabil că are între 25 şi 35 de ani.
După calitatea hainelor găsite la prima victimă, credem că face parte
din clasa de mijloc.
Nu se va prezenta la înmormântare îmbrăcat în costum de firmă.
Probabil va fi foarte atent la reacţiile părinţilor copilului răpit de curând.
Găsiţi-i pe cei care se concentrează la ei în loc să fie atenţi la slujbă.
Credem că maşina sa e un jeep.
Fiţi foarte atenţi la cei care jelesc.
Memoraţi toate numerele de înmatriculare.
A.N.-ul a dus cadavrul dincolo de marginea oraşului.
Cu toate acestea, n-a încercat să-l ascundă.
Era chiar suficient de aproape pentru a fi văzut de pe şosea.
Asta ne indică faptul că încearcă să nu-şi asume responsabilitatea.
Şi totuşi, a vrut să poată vedea cadavrul trecând cu maşina pe şosea.
Asta indică remuşcări.
De aceea, credem că sunt şanse mari să vină azi la înmormântare.
Dacă simţiţi că vă priveşte cineva, anunţaţi-ne imediat.
Putem simţi frica.
Ştiţi firele acelea de păr de pe ceafă?
Sunt cele mai bune indicatoare.
J. J. va rămâne aici.
Dacă sună, o să-i spună că e o prietenă de familie şi că sunteţi la înmormântare.
O să reuşeşti.
Suntem gata de plecare, puştiule.
Aveau dreptate, să ştii.
E posibil să-l prindem pe A.N. doar când se va descotorosi de cadavru
sau când încearcă să răpească un alt copil.
Ştiu ce şanse avem, Reid.
Ciudat... unele lucruri nu se schimbă.
Când eram mic, toţi băieţii aveau o grămadă de dinozauri de plastic.
Tu n-aveai?
Eu aveam cărţi şi caiete.
Mama avea sute de caiete, cu poeziile lui W.S. Merwin, cu versuri de Bob Dylan...
Îi plăcea că le reţineam pe toate.
Era convinsă că ei ne privesc şi compun cântece despre noi.
Prima parte a casei care se construieşte e pivniţa, nu-i aşa?
Dacă visezi întruna o pivniţă, înseamnă că visezi despre propria ta esenţă.
Credeam că n-ai încredere în analiza viselor.
S-a demonstrat că Freud n-are dreptate, dar Jung a spus bine ce-a spus.
Visul meu despre copilul care moare...
îl am încă de când eram mic, cu mici variaţiuni.
Dacă-ţi iei liber să-ţi revii, să ştii că nimeni n-o să te acuze.
Tot ce vreau e să găsim băiatul.
Sunt prezente foarte multe persoane.
Cred că acesta este efectul tristeţii datorate pierderii unui copil nevinovat.
De asemeni, ştim cu toţii că un alt băiat are nevoie de rugăciunile noastre.
Să ne rugăm pentru el.
Fie să se întoarcă acasă viu şi nevătămat.
E aici.
De ce nu mă ajuţi?
Fii atent, Spencer.
Ce-ai păţit, Reid?
Am mai fost aici.
În numele Tatălui, Fiului şi Sfântului Duh, Amin.
Să ne alinăm durerea prin cântec, aşa cum spunea Matei, în Psalmul 18...
"Atunci, învăţăceii au venit la Isus şi l-au întrebat:
Cine este cel mai mare în Împărăţia Cerurilor?
El a chemat un copil, l-a aşezat în faţa Sa şi-a spus:
Adevăr grăiesc când spun că, dacă nu vă veţi purta precum un copil,
nu veţi ajunge niciodată în Împărăţia Cerurilor.
Cei ce se căiesc..."
Sunteţi prieten de familie?
Nu. Am citit despre asta în presă.
Şi v-aţi hotărât subit să veniţi la înmormântare?
Da. M-am întristat. Ştiţi... iubesc copiii.
Voiam ca familia să afle că oamenilor le pasă.
De ce înregistraţi înmormântarea?
O să facem o mică plimbare.
O să plecăm fără scandal, să nu-i deranjăm pe ceilalţi.
Unde eraţi în zilele în care au fost răpiţi Ethan Hayes şi Michael Bridges?
Acasă.
Nu vreţi să ştiţi exact despre ce zile e vorba?
Sunt arestat, cumva?
Nu. Doar iubiţi copiii... ne ajutaţi la anchetă, atât.
În cazul acesta, n-aveţi dreptul să-mi percheziţionaţi casa.
De ce? Ce-am putea afla?
În afară de înmormântări, mai filmaţi cumva şi alte lucruri?
Cum merge treaba?
E nervos. Vor să-l facă să se deconspire.
Ce e ăla?
- Ne lăsaţi puţin singuri? - Sigur că da.
L-am rugat pe unul din detectivi să mi-l dea.
Numele de Riley Jenkins ţi se pare cunoscut?
- Nu. - Ia mai gândeşte-te.
Când erai mic, poate...
Când eram mic, aveam un prieten imaginar pe care-l chema Riley.
Riley Jenkins.
A fost ucis chiar aici, în Las Vegas, când avea şase ani.
Calculele mele spun că tu aveai vreo patru ani pe-atunci.
A fost găsit în pivniţa propriei case, în spatele uscătorului de rufe.
Fusese agresat sexual şi înjunghiat.
Unde-l putem găsi pe Michael Bridges?
Încercaţi să-mi înscenaţi ceva.
L-ai ucis pe Ethan Hayes şi l-ai răpit pe Michael Bridges.
- Nu. - De ce înregistrai înmormântarea?
Moartea te excită?
Asta era! Moartea te-ajută să ajungi la orgasm.
V-am mai spus. Nu pun niciodată mâna.
Nu. Îi ucizi şi apoi cauţi modalităţi să te uiţi la ei după ce-au murit.
- Nu sunt dement. - Eu cred că eşti.
Şi cred că ţii neapărat să ne spui şi nouă cât de dement eşti... nu-i aşa, Walter?
Vrei să-ţi percheziţionăm calculatorul şi apartamentul,
pentru că asta te omoară şi ştii că trebuie să fii oprit.
N-ar fi trebuit să-l agresez pe băiatul acela!
Care băiat?
Cel de la înmormântare.
Hotchner la telefon.
Nu cunoaşte detaliile crimei.
Sunteţi siguri?
Presupune că băiatul a fost agresat.
Bine... mulţumesc.
N-am prins răpitorul. Îmi pare rău.
Aţi spus că arată bine.
Aşa am sperat... îmi cer scuze.
Dar... filma înmormântarea!
Credem că e un agresor sexual preferenţial, dar nu el l-a răpit pe Michael.
Câţi oameni ca el sunt în libertate?
Mai mulţi decât ai vrea să ştii.
Alo!
Dă-mi pe cineva de la F.B.I. la telefon.
Nu înţeleg...
I-am văzut la înmormântare. Dă-mi pe unul din ei la telefon!
Sunt ag. special Aaron Hotchner.
Aţi vrut să mă păcăliţi.
Aţi încercat să mă arestaţi, dar aţi arestat pe altcineva.
Linişteşte-te. Hai să vorbim.
Avem doar trei minute la dispoziţie.
Nu, avem cât vrem.
Nu astea sunt regulile.
Bine. Ai dreptate. O să jucăm după regulile tale.
Mă bucur c-ai venit la înmormântare. Cred că l-ai iubit mult pe Ethan.
L-am iubit cu adevărat. Părinţii lui nu-l meritau.
Am avut mare grijă de el.
De aceea i-ai cumpărat haine noi?
Îl îmbrăcau mereu cu prostiile alea de tenişi albaştri şi tricoul verde deschis.
Nu-i plăceau deloc!
Poate că, atunci când te vei hotărî să-l trimiţi acasă pe Michael,
o să le spui părinţilor săi ce-i place să poarte.
Nu. N-o să se mai întoarcă acasă.
Am văzut-o pe aşa-zisa mamă a lui. S-a uitat fix la mine.
Ştie că doarme mai bine de când e cu mine.
Nu ştiu cine eşti...
dar te implor să-l laşi în pace pe fiul meu! Te implor...
Fac orice, dar să nu-mi omori copilul! Te rog!
Timpul a expirat.
- Aţi vrut să mă păcăliţi. - N-a vrut nimeni să te păcălească.
Aţi încercat să mă arestaţi, dar aţi arestat pe altcineva!
Credeţi că ne puteţi lăsa singuri, să lucrăm, pentru un timp?
A fost la înmormântare. V-am spus.
A fost la înmormântare, iar voi aţi arestat un alt bărbat.
Nu cred că e bărbat.
Aţi auzit cum i-a descris îmbrăcămintea?
A spus: "tenişi albaştri", "tricou verde deschis"...
un bărbat n-ar fi dat asemenea detalii.
Cred că Reid are dreptate.
A vorbit despre ce-şi doresc copiii,
cum a dormit, cum a avut grijă de el... a spus că "l-a iubit".
Un bărbat şi-ar fi bătut joc de următori, n-ar fi accentuat grija pe care-a arătat-o.
S-a fi lăudat că e mai deştept decât cei de la F.B.I.,
s-ar fi mândrit cu faptul că n-a fost prins...
E posibil să fie atât bărbat, cât şi femeie.
Statisticile sunt copleşitoare.
Femeile răpesc, de obicei, nou născuţi, iar bărbaţii - copii mai mari.
Garcia!
Da, Domnule.
Verifică numerele de înmatriculare pe care ţi le-au dat poliţiştii, te rog,
şi află dacă vreuna din maşini aparţine unei femei.
Răspunsul este... niciuna.
Cum e posibil aşa ceva?
La telefon vorbea de parcă ar fi stat în sanatoriu.
E nebună, adică?
Spunea despre ea că a fost "încuiată", nu "arestată" sau "închisă".
Clinicile de psihiatrie sunt foarte stricte când e vorba de numărul de minute
de convorbiri telefonice permise pe zi.
Nu cred că a vrut să impună acea regulă de trei minute.
Dacă a fost internată, probabil că aşa i se pare normal.
Poţi să obţii dosarele femeilor externate de la psihiatrie în ultima lună, Garcia?
Ar trebui ca dosarul să conţină o traumă deosebită, probabil pierderea unui copil.
Îmi pare rău, dar nu pot.
Pentru a proteja confidenţialitatea doctor-pacient, datele nu se centralizează.
Aş putea accesa bazele spitalelor, dar, chiar dacă o fac,
majoritatea diagnosticelor se ţin separat, în evidenţele doctorilor.
Cred că am eu o soluţie.
Dre. Reid! Mama Dvs. nu mi-a spus că sunteţi în oraş.
Nu ştie că sunt aici.
Lucrez la un caz şi cred că Dvs. puteţi să ne ajutaţi.
Cu mare plăcere.
Aţi citit despre moartea acelui copil şi răpirea unui alt copil?
Da.
Credem că vinovatul e o femeie, care a fost internată la psihiatrie,
despre care credem că a fost eliberată de curând, cu puţin înainte de prima răpire.
Cu ce pot să vă ajut?
Presupun că aveţi relaţii profesionale bune cu administratorii celorlaltor spitale.
Ştiu că nimeni nu poate să le acceseze dosarele,
dar, dac-aţi putea să le spuneţi pe cine căutăm, ne-ar fi de mare ajutor.
Are halucinaţii şi e foarte tristă.
E posibil să fi pierdut un copil, care ar fi avut aproximativ cinci ani.
O să văd ce pot face.
Spencer! Ce cauţi aici?
În interes de servici.
Investigăm uciderea şi răpirea a doi copii în vârstă de cinci ani.
Nu-mi place să lucrezi la cazuri atât de triste.
Ştiu.
Ce slab eşti!
Voiam să vin să te văd imediat ce rezolvam cazul.
Mai ai să-mi spui şi altceva?
Nu.
Nu-ţi minţi mama, Spencer. Mamele ştiu.
O mamă poate simţi asemenea lucruri.
Amintiţi-vă momentul în care aţi simţit că vă priveşte cineva insistent.
Nu-mi dau seama.
Hai, că poţi.
La un moment dat, mi-ai spus: "E aici".
Când s-a întâmplat asta?
Ea e!
Blonda din mijloc, Garcia... ai văzut-o?
Da.
Scoate-i poza şi verifică în baza centralizată. Poate găsim ceva.
Imediat.
Am cunoscut vreodată un băiat pe nume Riley Jenkins?
Riley Jenkins... era prietenul tău imaginar.
Ba nu. Era un copil. A fost ucis când eu aveam patru ani.
Cred că te înşeli.
Visez mereu acelaşi lucru...
Nu spune aşa ceva aici!
Îi visez moartea încă de când eram copil, mamă.
Întotdeauna ţi-a plăcut să citeşti. Asta îţi afecta visele.
Îmi amintesc că am fost la o înmormântare, când aveam patru ani.
Probabil a fost cea a unchiului tău, Daniel.
Îmi mai amintesc şi că ne-am mutat, iar tu şi tata v-aţi certat din cauza asta.
I-ai spus tatei că sunt în pericol.
Asta pentru că aşa era.
De ce-ai crezut asta?
Nu ştiu. Aşa am simţit eu. Ţi-am spus: mamele ştiu.
Suntem ca animalele, Spencer. Putem simţi anumite lucruri.
Îmi pare rău... am vorbit cu directorii a nouă spitale.
Nu există nicio fostă pacientă care să satisfacă descrierea voastră.
Vă mulţumesc oricum.
Totuşi... dacă boala era în stare incipientă,
nu externarea persoanei era importantă, ci supravegherea respectării tratamentului.
Mulţumesc foarte mult pentru tot.
Când am rămas însărcinată, am încetat să mai iau medicamentele.
Fiecare zi a fost una groaznică, dar am reuşit s-o scot la capăt.
Finalul a fost minunat... te-am avut pe tine.
Dumnezeule!
Ce e, puiule?
Femeile răpesc nou născuţi... trebuie să plec.
Nu înţeleg.
Dle. doctor! Credeţi că e posibil ca o femeie să aibă impresia
că orice copil de cinci ani e, de fapt, bebeluşul său?
Da, dacă psihoza e gravă.
Dacă a renunţat la medicamente, atunci... cu siguranţă.
Mulţumesc.
Hotch! Ştiu de ce legistul nu mai înţelegea nimic din autopsie.
Cred că-i alăptează.
A venit mami! Hai, mănâncă.
Stai cuminte. Mami e cu tine.
Să dormi, da? Mami e aici.
Am găsit-o pe femeie în baza noastră. Numele ei e Claire Bates.
A fost internată acum trei ani, după ce şi-a bătut o colegă de servici.
Prin "a bătut-o" se înţelege că i-a sfâşiat o ureche.
Unde locuieşte?
Nu.
Verifică încă o dată numerele de înmatriculare.
Am găsit! Staţi puţin... nu ne foloseşte la nimic.
De ce?
Maşina e pe numele tatălui său. Locuia în Reno, dar a murit acum doi ani.
Verifică certificatele de naştere, Garcia.
Dacă-i alăptează, înseamnă că a născut de curând.
Gata. Claire Bates a născut un copil, în urmă cu trei săptămâni.
Ce e, Garcia?
După o evaluare de o săptămână, Serviciile Sociale i-au luat copilul.
De aceea îi ţine pe băieţi vreme de şapte zile...
Retrăieşte pierderea propriului copil.
Dar băieţii au cinci ani!
Cred că boala o face să vadă orice copil ca fiind un bebeluş.
Ce scrie în raportul celor de la Serviciile Sociale, Garcia?
"E admirabil că pacienta a întrerupt tratamentul pentru sănătatea copilului.
Credem însă că, datorită antecedentelor de violenţă şi a halucinaţiilor,
dacă i se va acorda tutela, există un risc semnificativ ca băiatul să fie rănit.
Prin urmare, copilul va fi preluat de noi până i se va găsi un tutore permanent".
- Ce adresă are? - Bd. Brookside, nr. 2509.
J. J. va rămâne aici, cu voi. Imediat ce avem ştiri, vă sunăm.
Anunţaţi-l pe Reid unde mergem!
Aveţi grijă.
Chiar dacă halucinează, ar putea să-şi dea seama ce-a făcut,
dacă are un moment de luciditate.
Eu şi Morgan mergem prin spate.
Eu şi Prentiss o să intrăm prin faţă.
Claire!
Nu mişca, Claire!
A ieşit în spate.
Aveţi grijă! Are băiatul în braţe!
Am văzut-o, Hotch!
Fuge spre garaj!
Claire! Îndepărtează-te de foc şi lasă copilul jos.
Copilul meu a murit.
Ba nu e mort!
A fost luat de altcineva, care are grijă de el,
la fel cum trebuie şi tu să ai grijă de acest băiat.
N-am mai luat medicamente... am avut mare grijă de el.
Ştim că aşa e.
Te rugăm să pleci de lângă foc şi să laşi copilul jos.
Copilul meu e mort.
Nu e mort, Claire. Putem să-ţi arătăm, dacă ne laşi.
- Poţi s-o împuşti? - Nu e înarmată, Rossi!
Dacă băiatul trăieşte şi-l aruncă în foc, e posibil să nu reuşim să-l salvăm.
Poţi s-o împuşti?
Da, pot.
L-am găsit pe Michael! L-am găsit pe Michael!
Gata, voinicule.
Nu-l arunca!
Trebuie să-l consulte un doctor, dar puteţi sta şi voi cu el.
O să fie externat până diseară.
Mulţumim.
O să te descurci de minune.
Sunt sigură.
În meseria noastră, ăsta e finalul cel mai reuşit al unei zile de lucru.
Ştiu.
Şi totuşi, te gândeşti în continuare la băiat, deşi nu eşti sigur că l-ai cunoscut.
Când aveam patru ani, mama a simţit că sunt în pericol.
Mama ta nu era tocmai întreagă la cap, Reid...
Ştiu lucruri despre acel caz...
Ai memorie fotografică, Reid. Sunt şanse mari să fi citit despre el.
Era un copil, ca şi tine, iar asta ţi-a stimulat imaginaţia.
Nu mi se pare c-ai crede ceea ce spui.
Vrei să ştii ce cred?
Cred c-ai fi putut alege orice meserie, iar tu ai ales-o chiar pe asta.
"Fratele" tău, Carl Jung, spunea că subconştientul e cheia alegerilor în viaţă.
Aşa este...
Dintr-un oarecare motiv, cazul ăsta ţi-a rămas întipărit în minte atâţia ani.
Asta nu numai că te-a convins să-ţi alegi domeniul de lucru,
dar te-a şi adus în oraşul unde locuieşte mama ta, să salvăm împreună un copil.
Corect.
Precum spuneam... ăsta e finalul cel mai reuşit al unei zile de lucru.
Savurează victoria.
Crezi că se poate să amânăm pe mâine întoarcerea acasă, Hotch?
Crezi că găsim ceva de făcut la noapte în Las Vegas?
Bob Dylan spunea:
"Cred că visele sunt singurul lucru complet natural, pentru că nu mor niciodată".
Sunt mândră de tine, Spencer.
De ce?
Că l-ai salvat pe băiat.
De unde ştii?
Ţi-am mai spus... mamele ştiu.
D-rul. Norman mi-a permis să dorm la tine în cameră, pe canapea, dacă se poate.
Dacă încearcă cineva să-l ţină mai mult de-o noapte aici, o să-i scot ochii.
Doar în noaptea asta.
E bine ca lumea să creadă că eşti nebun...
n-are nimeni curaj să cometeze.
Sunt de la F.B.I.!
Mâinile sus!
Întoarce-te!
Tată?!
Traducerea şi adaptarea: baltzatu
-=http://sfile.ydy.com=- proudly presents
-=http://sfile.ydy.com=- sync:ßÇČâČâ