SARASOTA, Florida
- State Street. - Nu din nou.
Poliţistul îşi făcea doar treaba.
Nu era obligat să dirijeze traficul pe lângă mine.
A salvat zeci de vieţi în acea zi, draga mea.
În regulă. Centura de siguranţă şi...
- Nu vorbi la telefon. - Trebuie să fii absolut sigură
ca să fii atent...
La ce se petrece în jurul tău.
Trebuie să plec.
Nu, nu, nu. Haide. E duminică.
- Ai promis. - Vrei să te ducă mama?
Haide, Andrea.
Voi sosi acasă până la cină.
Da, sigur. Aşa ai zis şi ultima oară.
Voiam să îţi spun mai târziu, dar trebuie să te văd zâmbind.
Aşadar...
Când îţi vei lua permisul frumuseţea asta va fi a ta.
Tată!
Cum îţi pare acum tăticul tău?
- Dar să nu îţi scadă notele. - Nu, nu vor scădea.
Bună, Lisa.
Lisa, ghici cine a primit o maşină nouă.
- Nu se poate. - Şi trebuie doar să iau permisul.
- Şi... - Şi să am note mari.
Dle Harris, poţi vorbi cu tata?
- Ce grozav. - Îmi place! Extraordinar!
Aţi auzit că a mai dispărut o fată?
Missy Dewald?
- Ce, o cunoşti? - Învaţă la Bennett.
La liceu? Toate celelalte fete erau studente.
Poate nu e acelaşi tip.
Dar alternează între fete albe şi fete de culoare.
Nu citeşti ziarele?
Dacă atacă fete mai tinere, avem probleme.
William Harris.
Care e problema?
William Harris, eşti arestat pentru răpirea lui Missy Dewald
şi uciderea a trei femei.
- Ai dreptul să păstrezi tăcerea. - Aveţi mandat?
Căutaţi în pod, în garaj şi în magazie.
E pe aici, pe undeva.
Orice spui poate şi va fi folosit împotriva ta la tribunal.
Ai dreptul la un avocat în timpul interogatoriului.
Dacă nu îţi poţi permite un avocat, ţi se va oferi unul din oficiu.
- Înţelegi aceste drepturi? - Da.
- William, ce se întâmplă? - E o greşeală.
Mă voi întoarce în curând acasă.
- Ce faci? - M-am săturat să aştept.
Ce ar trebui să însemne asta?
Puteţi căuta cât vreţi. Missy Dewald nu este aici.
Toată săptămâna aţi zis că are nevoie de un loc retras şi de timp.
Mi-aţi zis că nu ar ţine-o acasă, dar nu am vurt să ascult.
Dle detectiv, avem un martor care l-a recunoscut la locul răpirii.
Are un istoric de infracţiuni cu acelaşi mod de operare în Atlanta.
Se potriveşte profilului...
Un familist de succes care locuieşte şi munceşte în zonă.
Aveam cauza probabilă pentru arestare.
Dar nu avem suficiente probe să îl judecăm.
- Atunci ce facem? - Cheia ar putea fi în această casă,
aşa că trebuie să îi investigăm modul de viaţă.
Familia, colegii, prietenii.
Agentul Morgan şi cu mine îl vom interoga.
În regulă.
Îşi ţin victima prizonieră două zile până să o ucidă.
Missy a dispărut ieri.
Câtă vreme e în arest, sunt şanse ca ea să mai fie în viaţă.
Vorbeşte cu detectivul care l-a arestat pentru violurile din Atlanta.
Află ce a mers bine şi ce a mers prost în abordarea lor.
Williams ştie să-şi pledeze cauza aşa că ne trebuie un avantaj,
ceva care să îl surprindă. O discrepanţă în declaraţiile anterioare
ar fi suficient să avem poziţia dominantă.
O să mă ocup de asta.
Nu putem să îl reţinem prea mult după ce îl vede judecătorul.
Ce şanse sunt să îl facem să vorbească în următoarele 12 ore?
Nu va fi uşor.
"Niciun muritor nu poate păstra un secret".
"Dacă buzele sale vor fi pecetluite, vârfurile degetelor sale vor vorbi"
"Respiră trădare prin fiecare por".
Sigmund Freud.
El a făcut-o? William Harris le-a răpit şi le-a ucis pe acele fete?
Îmi pare rău. Nu pot răspunde.
A fost antrenorul echipei de fotbal a fiicei mele.
Te rog, mi-e teamă să o mai las să iasă din casă.
Ştiu că este frustrant.
Imediat ce avem informaţii le vom face publice.
Până atunci fiţi tare.
Scuzaţi-mă.
William Harris,
Sunt agentul special Derek Morgan. Ea este agentul special David Rossi.
Înainte să îmi răspunzi la vreo întrebare,
trebuie să îţi reamintesc că ai dreptul la prezenţa unui avocat.
Sunt avocat.
Ţi se pare cunoscută?
Dar ea?
Ea?
Cele trei fete au fost violate,
strangulate apoi le-au fost aruncate cadavrele.
Doamne. Am o fiică de vârsta lor.
Missy Dewald. A dispărut ieri.
Ce probe credeţi că aveţi împotriva mea?
Avem un martor care te-a recunoscut la mall la ora răpirii ei.
Şi se zvoneşte că ai un istoric de astfel de fapte.
- Cum vine asta? - Povesteşte-ne despre Atlanta.
Atlanta?
S-a renunţat la acuzaţii. A fost o greşeală.
Pentru că acele două victime nu au vrut să depună mărturie
şi acum îţi acoperi urmele ucigându-le.
Nu am făcut asta.
William, eşti însurat de 18 ani?
Îţi aminteşti ce simţi când te îndrăgosteşti?
Toate acele prime momente: sărutul, mirosul părului ei...
E incitant.
Ţi-e dor de acel sentiment, nu-i aşa?
Să fii însurat cu aceeaşi femeie e ca şi cum
ai comanda acelaşi fel de mâncare vreme de optsprezece ani.
Agent Rossi, fiecare clipă pe care o petreci cu mine
este una pe care ea o petrece alături de el.
Deci nu am arestat pe cine trebuia?
Cum au făcut şi cei din Atlanta.
Şi când şi-au dat seama că le spuneam adevărul...
Această biată fată ar putea fi moartă.
Ai prefera să faci asta singură? Poate fi prea mult pentru fiica ta.
E în regulă. Nu avem secrete.
Ne poţi spune unde a fost William în ultimele 24 de ore?
- Tata era acasă, cu noi. - În tot acest timp?
Poate că a fost pe afară vrei oră. Nu-mi prea amintesc.
Trei fete au fost ucise, dnă Harris.
Missy Dewald e acum dispărută şi nu mai are timp.
Nu e vina mea.
Tu ce ai simţi dacă cineva i-ar face rău lui Andrea?
De ce v-aţi mutat în Florida în urmă cu şase luni?
Tata a primit o ofertă mai bună de la o altă firmă.
Nu a avut legătură cu acuzaţiile de viol din Atlanta?
S-a renunţat la acele acuzaţii.
Chiar crezi că este o coincidenţă că soţul tău e suspect a doua oară?
A fost o greşeală
ca şi aceasta.
William ţi-a părut distant în ultima vreme?
Petrecea mult timp cu uşile închise?
Lucrează mult. Asta e o crimă?
Cred că ai fi ştiut dacă era ceva în neregulă,
şi asta te-a mirat.
Ceva ce numai tu ai şti.
Dnă Harris, îi poţi salva viaţa lui Missy Dewald,
în pofida a ceea ce se petrece cu familia ta.
Ajunge. Discuţia s-a încheiat.
- Ai descoperit ceva? - Lasă-mă o clipă. Voi găsi ce ascunde.
Bine. Eşti pregătită să începi să îi cercetezi calculatorul?
M-am născut pregătită.
- Pari să deţii controlul. - Întotdeauna deţin controlul, drăguţule.
Până acum, William Harris pare să fie un tip destul de inteligent.
- Îşi acoperă destul de bine urmele. - Da, dar dacă
îţi ştergi istoricul nu înseamnă că toate rufele tale murdare cibernetice
nu rămân undeva pe discul dur ca eu să le pot găsi.
O greşeală de începător.
- Mergeţi mai departe, dle. - Bailiff...
Dl Harris poate rămâne câteva clipe singur cu familia sa.
- Tată. - Draga mea.
Ce mai face fetiţa mea?
- O să fiu bine când vei veni acasă. - Mă ocup de asta.
Ce mai faci?
Ştiu. Crede-mă, ştiu.
Dar nu au probe.
Dragă, cauţiunea este de 5 milioane. Trebuie să aibă ceva la mână.
După Atlanta...
Ce să fac? Să scot bani din contul petru pensionare?
- Foloseşte casa. - Casa?
Unde ne vom duce în caz că se întâmplă ceva?
- Totul va fi bine. - Dle Harris.
Trebuie să plec.
- Ai grijă de mama ta. - O voi face.
Trebuie să fii puternică. Vă iubesc pe amândouă.
Şi noi te iubim.
Ai văzut cum a reacţionat Sharon când i-a zis să garanteze cu casa?
Începe să se îndoiască de el.
Garcia i-a cercetat PC-ul.
A găsit o legătură criptată către o pagină web.
- Unde ducea? - La un blog greu de detectat
cu tone de file introduse.
- Ca un fel de jurnal. - Ai găsit ceva incriminant?
Am putut face diferenţa între două voci diferite, doi autori.
Am găsit mai multe cuvinte idiosincrasice,
fraze, semne de punctuaţie
şi ortografie care indică prezenţa a două persoane diferite...
Cuvinte ca "suc" şi "pop".
Unul foloseşte liniuţe şi celălalt foloseşte elipse.
Unde l-ai găsit pe puştiul ăsta?
A fost lăsat într-un coş pe treptele FBI-ului.
O parte a discursului făcea referire la "banda diavolului".
- Ce naiba e asta? - E o fâşie subţire de iarbă
care separă trotuarul de stradă.
Termenul se foloseşte doar în centrul statului Ohio.
William a locuit în Atlanta douăzeci de ani,
dar a crescut în Columbus.
Celălalt tip foloseşte cuvinte precum "barieră" şi "să îţi umpli rezervorul",
ambele regionalisme specifice statului Florida.
Puştiule, eşti sigur?
Da.
A apărut ceva nou?
"Nici nu-mi amintesc când am zâmbit ultima oară astfel încât să mă doară"
"Niciodată nu m-am mai simţit aşa."
Se pare că te cam plictiseşti acasă. Ai o aventură?
Ţi-am zis că am un mariaj fericit.
Soţia ta ştie despre jurnalul tău secret?
Sigur i-ar plăcea să ştie cât de bine păstrezi secretele.
Nu sunt sigur ce credeţi voi că aţi găsit,
dar aţi trecut de la a vă înşela complet la pură nebunie.
Ascunzi ceva.
Niciun juriu nu mă va condamna pentru că m-a văzut cineva la mall
şi voi credeţi că vorbesc cu altcineva în afară de soţia mea.
Am găsit-o pe Missy.
V-am zis eu.
Ticălosule!
- Nu! - Să te ia naiba!
Ea este.
E Missy.
I-am privit tatăl în ochi şi i-am jurat că o voi găsi vie.
Deci de când suntem aici, fata a dispărut şi a acum am găsit-o moartă.
Crezi că a aruncat cadavrul înainte să fie arestat?
Legiştii estimează că a fost ucisă în urmă cu câteva ore.
Dar William Harris era în arest.
- Oare am arestat pe cine nu trebuia? - Nu cred.
Comunică cu cineva.
E încrezător că acea persoană nu se va întoarce împotriva lui.
Nu cred că are o aventură.
Ci un partener.
Şi acel partener face tot ce poate ca să îl scoată pe Harris din închisoare.
"Ador provocările..." "singurul suspans al serii..."
"a fost greu, dar mi-am dat seama..." "coordonare perfectă..."
"Îi văd urmărindu-şi micile odrasle..."
"... trecerea adevărată. Acele prime ore sunt cele mai bune."
"Credinţa nu ar trebui niciodată frântă."
Spune-mi că i-ai găsit partenerul.
Totul e aşa de criptic.
"Sfârşitul zilei a venit prea curând".
E clar că le-a plăcut să fie împreună.
Au mai scris câteva după ce prima victimă, Kim Groves, a fost ucisă.
Trebuie să aflăm cum s-au cunoscut.
Trebuie să apară ceva legat de asta în "curtea" pe care şi-o fac.
"Totul părea fără speranţă",
"dar am învăţat în sfârşit cum să mă ridic asupra a tot".
Se pare că William a mărturisit că se simte incomplet.
Aşa era. Nu a început să ucidă până nu şi-a cunoscut sufletul pereche.
"Credinţa nu ar trebui niciodată frântă".
Cu cât au scăpat mai mult timp nepedepsiţi,
cu atât li s-a întărit relaţia.
Se pare că nu sunt obsedaţi doar de viol şi de crimă.
Sunt dependenţi unul de celălalt.
O puteam salva.
Până acum nu existau indicii că ar avea un partener.
Cred că de asta e aşa de îndrăzneţ.
Aroganţa lui este tipică unei personalităţi dominante.
A găsit o personalitate supusă care e dispusă să ucidă pentru el.
Partenerul lui muşcă. Am găsit urme pe cadavrul lui Missy Dewald.
Nu au mai făcut asta niciodată.
William îndepărtat din scenă, şi-a schimbat comportamentul.
Poate partenerul s-a întors la ceva
care îi era mai lesne, ceva ce a mai făcut înainte.
Garcia verifică amprentele dentare cu alte cazuri.
Procuratura era gata să îl pună sub acuzare când Missy mai era în viaţă.
Cum naiba să îl mai reţinem acum?
Mă miră că îi scrii aşa ceva unui tip.
Se pare că aveţi o relaţie cu adevărat specială.
Mă gândesc că dacă voi doi o făceaţi odată
poate acele femei ar mai fi în viaţă acum.
Unde l-ai cunoscut? Pe un chat? Pe site-urile porno?
Într-un bar de homosexuali?
Oricine ar fi acest tip, are grijă de tine, face curat în urma ta.
- Missy Dewald e moartă. - A sunat deja?
Lee Jarvis, procurorul districtual.
I-am văzut numele pe mandat.
Are cea mai mare rată de condamnări din Florida.
Ştii de ce?
Vreau să ştiu de ce a ucis-o amicul tău când putea să o lase să putrezească.
Lui Jarvis nu îi place să piardă.
Nu îşi va distruge rata cazurilor câştigate cu asta.
Prietenul ăsta al tău vrea mult să îţi facă pe plac, nu-i aşa?
Te apără,
face tot ce trebuie ca să se asigure că eşti nevinovat.
A ucis-o pe Missy ca să fiţi iarăşi împreună.
Au trecut doar câteva ore dar îi este dor de tine.
Şi ce anume aţi obţinut din toate astea?
Dovada că mai există cineva la fel de bolnav ca tine.
Se pare că sunt mulţi demenţi în centrul Floridei.
Fişa dentară nu se potriveşte cu a lui William Harris,
dar se potriveşte cu un viol din Manatee County de la începutul anului.
- Grozav. Ai găsit o potrivire. - Dinţii îi aparţin aceleiaşi persoane,
dar nu a fost niciodată arestată. Fără arestări, nu am ce date confrunta.
- Şi victima? - Connie Mayers.
Încă locuieşte în zonă.
Te vor întreba cine eşti. Nu ştiu.
- Cumpărăm flori. - Margaretele sunt frumoase.
În raportul tău scrie că atacatorul ştia ce doreşte,
că era sigur pe el.
Mai degrabă obsedat de control.
Purta mască, dar mi-am dat seama că era alb.
Mă sufoca.
A trecut mult timp până să-mi treacă vânătăile.
În lumina potrivită încă i se mai vede urma mâinii, chiar aici.
Îmi pare rău.
Mai grave sunt urmele de muşcături. Acum sunt cicatrici.
Nu am mai fost cu nimeni de atunci aşa că nu a trebuit să dau explicaţii.
- Să ţi le ambalez. - Mulţumesc.
Connie a descris un violator incitat de furie ca William.
Deci căutăm două personalităţi dominante.
E logic. Au un discurs similar. Scriu la fel de bine.
- Ăsta e un lucru important. - E un parteneriat criminal rar.
Dacă au personalităţi identice, probabil şi vieţile lor se oglindesc.
Harris merge la biserică, este membru în Asociaţia Părinţilor şi a Profesorilor,
e antrenorul echipei de fotbal a fiicei lui, nu bea decât rar.
Parcă ar fi un sfânt.
Cu o latură întunecată. Asta îl leagă de partener.
Prentiss şi cu mine vom discuta cu familia,
să vedem dacă ştiu cine ar putea fi.
Doi masculi alfa sunt greu de învins.
Partenerul cu siguranţă că urmăreşte investigaţia.
- Hai să vorbim noi în numele lor. - Vrei să fac totul public?
- Avem o cale mai bună. - De ce ar citi asta?
- Ştie că William nu va scrie. - Sunt dependenţi unul de celălalt.
Acum are nevoie de el
iar cuvintele schimbate între ei doi sunt tot ce i-a mai rămas.
Partenerul lui a scris: "credinţa nu ar trebui niciodată frântă".
O trădare l-ar putea devasta.
Trebuie să spunem doar că William cooperează...
Şi apoi să sperăm că muşcă din momeală.
Ai observat că William ar da atenţie în plus cuiva?
Sau că s-a străduit să evite pe cineva anume?
Locuim aici de şase luni şi încă avem lucruri de despachetat.
Sugerezi că William a găsit timpul pentru a se lega de cineva?
Credem că îi cunoaştem pe cei dragi,
dar oricine poate păstra secrete.
Cel pe care îl căutăm este exact ca tatăl tău.
E inteligent, puternic, sigur pe sine.
Şi el are o familie.
Deci acum veţi acuza pe altcineva de crima pusă în cârca lui tata.
Grozav.
E ultimul lucru pe care dorim să îl facem.
Credem că acest complice a mai făcut aşa ceva.
Victima a descris un bărbat alb pe la patruzeci de ani.
Poate fi cineva pe care l-ai putea recunoaşte.
Şi sunt şanse să te supravegheze şi pe tine.
De ce ar face asta?
E îngrijorat pentru tatăl tău, dar nu are cum să comunice cu el.
Tu şi mama ta sunteţi cea mai posibilă ţintă.
Acum e nesigur şi asta s-ar putea manifesta în schimbări de dispoziţie.
Am făcut o înţelegere după Atlanta.
Că nu ar mai fi şanse pentru nicio neînţelegere.
Şi cum au ieşit lucrurile?
Îţi place unde locuieşti?
- Da. E frumos la Washington. - La fel era şi aici.
Acum e ca în Atlanta.
Toţi cred că tata e vinovat şi va fi tot mai rău.
Îmi pare rău pentru asta.
- Ce avem până acum? - "Am fost surprinşi"
"că te-ai amestecat în investigaţie".
"Ai riscat mult ca să îl ajuţi pe William."
"Şi uciderea lui Missy ne spune cât de aproape suntem".
"Cred că e devastator să ştii că William este aici, cu noi".
Nu îi va plăcea asta. Sună de parcă William cooperează.
Exact asta dorim să creadă, ca să se îndoiască de alianţa lor.
William este aici, cu noi.
Cel mai mult au scris după prima crimă.
Da, William a scris majoritatea mesajelor.
"Nu mă aşteptam la un asemenea dar".
"Aş vrea ca timpul să nu fi răpit toate plăcerile zilei".
Trebuie să vezi asta.
De ce zâmbeşti aşa?
Sharon plăteşte cauţiunea.
Mă gândesc unde să mă duc la cină.
Poate nu am înţeles bine, poate nu sunt amândoi masculi alfa.
Poate vom merge la Salvatores.
Partenerul a făcut prima mişcare. El e cel curajos.
Da, şi a fost foarte riscant.
Gândeşte-te. Dacă te-ai da de partea noastră?
Sau dacă partenerul tău crede că te-ai dat de partea noastră.
Nu ar avea de ales decât să se predea. Vieţile voastre ar fi distruse.
De asta funcţionează. Amândoi aveţi ceva de pierdut.
Face curat după tine pentru că nu îşi permite să fie prins. Aşa este?
Cum va reacţiona la ce am scris?
Ştie că vă citim scrisorelele de amor,
aşa că am decis să trimitem şi noi una,
ca să îi spunem că eşti aici şi că ne ajuţi.
Probabil că acum se simte destul de trădat.
Şi dacă e aşa, ce crezi că face în privinţa asta?
William, tu ai scris: "mulţumesc pentru locul perfect de joacă".
Despre ce vorbeai?
- Despre golf. - Golf?
Golf.
Corect.
Cum a fost?
Perfect.
Nu le-am mai lăsat niciodată să îmi vadă chipul.
- Nici eu. - Crezi că va vorbi?
Toate se gândesc la asta, dar sunt prea speriate.
Nu ştiu. Asta pare sfidătoare.
Nu cred că ar trebui să riscăm.
Sângele... nu îmi prea place.
Nu trebuie să fie mizerie.
Adică aşa?
Da, aşa.
Probabil nu le recunoşti în felul acesta, nu-i aşa, William?
Fericite şi zâmbitoare.
Toate acele daruri.
Toate acele fete...
Ăsta e copilul cuiva.
Missy Dewald trebuia să se întâlnească cu părinţii ei, la cină.
Avea 18 ani, era fiica lor unică şi tu le-ai răpit-o.
Îmi pare rău pentru aceşti părinţi. Chiar îmi pare rău.
Te auzi vorbind?
Nicio umbră de sinceritate.
Tocmai ai dovedit că eşti incapabil de empatie.
Ca partenerul tău.
William, nu ai fi făcut aşa ceva fără el.
Dar nu te simţeai complet, nu-i aşa?
- Stai. Ce e asta? - Dragă, rămâi aici.
- Mamă... - Stai aici.
Şterge-o!
Ce naiba?
Copii blestemaţi.
Nu-ţi face griji, Sharon.
Vom avea grijă de asta.
Mulţumesc.
"A trecut atâta timp, inima mă doare"
"Trebuie să revăd în curând acel chip".
E clar că între voi este o legătură sentimentală.
Nu pot nega asta.
Dar, să ştii, mie nu-mi par a fi doar doi amici.
Ci mai degrabă ca doi bărbaţi îndrăgostiţi unul de celălalt.
Nu ai idee despre ce vorbeşti.
Ai dreptate.
Habar nu am cum este să iubeşti un alt bărbat.
Toţi cei care intră în poliţie...
au un aer de superioritate morală.
La tine
se revarsă prin fiecare por.
Un poliţist de culoare în FBI.
Porţi o mare greutate, ai multe de dovedit.
Acum cine nu are habar despre ce e vorba?
Nu suntem aşa de diferiţi.
Ne alegem jocurile pentru că ne fac să ne simţim puternici.
Deci ce ştii, agent special Morgan?
Dovedeşte dincolo de orice îndoială că am încălcat legea.
Dar nu sta aici cu rânjetul ăla pe faţă să mă judeci, băiete.
Întâi de toate, nu sunt "băiatul" tău,
iar expresia de pe chipul meu
este una de dispreţ, pentru că mă dezguşti.
Noi doi nu semănăm deloc.
Când îl vom găsi pe acest prieten al tău,
nu va exista juriu care să nu te găsească vinovat.
- Cum merge treaba? - Facem schimb de înţepături.
Se uită la ceas, aşteptând să îi fie plătită cauţiunea.
- Nu-ţi pot mulţumi îndeajuns. - Nu e nevoie să îmi mulţumeşti.
Aş fi vrut să te fi putut ajuta mai bine.
Ce se întâmplă?
Steven a făcut curat afară.
- De ce? - Andrea, nu fi nepoliticoasă.
E în regulă, Sharon.
Îmi place să ajut un prieten de fiecare dată când pot.
Nici nu ştiam că eşti prieten cu tata.
Ştiu cât de greu trebuie să fie pentru tine.
Trebuie să fii sigură că tatăl tău se va întoarce acasă în curând.
Oamenii vor uita ce s-a întâmplat.
Totul va fi ca înainte. O zi bună.
- Mulţumesc. - Cumva mă îndoiesc de asta.
- Ce-a fost asta? - De ce e aşa de drăguţ dintr-o dată?
Exact asta ne-au spus cei de la FBI să căutăm.
Nu te voi lăsa să îndepărtezi singura persoană care a fost bună cu noi
de la arestarea tatălui tău. Înţelegi?
- Ai găsit ceva? - Într-o zi, partenerul a scris:
"Mă simt ostracizat. Nimeni nu mă înţelege".
"Îi văd urmărindu-şi odraslele, purtând aceleaşi conversaţii".
"Nimic nu mă stimulează".
- Parcă ar fi o petrecere cu copii. - Şi cineva nu se bucura să participe.
"Am privit în colţul opus al camerei şi totul s-a schimbat".
"Singura scânteiere a zilei"
Asta e. E ascunsă într-un mesaj ulterior, dar vorbeşte despre prima lor întâlnire.
"Am privit în colţul opus al camerei şi totul s-a schimbat".
"Singura scânteiere a zilei".
"Mă simţeam atât de bine, atât de liber".
Te-ai mutat aici în urmă cu şase luni.
L-ai cunoscut la ceva vreme după aceea, nu-i aşa?
Mulţumesc, omule. Poftim, amice.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
- Will Harris. - Steve Baleman.
Te-am văzut când te-ai mutat, săptămâna trecută.
- Ai despachetat? - În mare parte.
Dar soţia mea, Sharon, este uimitoare.
Are grijă de casă. Eu mă ocup de toate celelalte.
E o femeie bună.
Mi-a luat ceva timp, dar până la urmă am dresat-o pe Annie.
Bună, draga mea.
Eşti un bărbat norocos.
- Ce avem noi aici? - Mulţumesc.
Sunteţi prea drăguţe, doamnelor.
Majoritatea celor de pe aici
ar fi încântaţi de acest burger.
Dar nu are nimic special.
Ar fi bună o bucată sănătoasă de carne.
Să-ţi meargă drept la inimă. În sânge şi fragedă.
Varietatea este sarea şi piperul vieţii.
Sunt perfect de acord.
Noroc.
- Crezi că e amuzant? - Nu, mi-am amintit de ceva.
Sper că te bucuri de aceste amintiri,
pentru că doar atât vei avea în închisoare.
Ştii cum eşti tu acum?
Eşti pierdut.
Cred că ai fugit de tine însuţi toată viaţa, încercând să dispari.
Am spus ceva care te-a supărat?
Ce credeai că vei face, omule?
Credeai că dacă ai plecat din Atlanta toate aceste dorinţe vor dispărea?
Aşa că vei găsi alt cartier micuţ şi cochet
şi crezi că asta te va face să te simţi mai bine în pielea ta?
Că te vei simţi întregit?
Nu a ieşit prea bine, nu-i aşa?
Nimic nu pare să îl facă pe William fericit,
nici chiar frumoasa lui soţie şi fiica.
Dar apoi te trezeşti într-o zi şi îl vezi,
un om la fel de bolnav şi de patetic ca tine
şi întreaga ta lume se schimbă.
Toate astea au legătură cu comentariul rasial?
Chiar crezi că suntem la fel din pricina culorii pielii?
Asta e tot ce avem în comun.
Tu le faci rău oamenilor nevinovaţi. Eu nu fac asta.
Nici nu eşti un bărbat.
- Aşa să fie? - Aşa este.
Dacă aveai vreo probă eram într-o celulă acum.
Vei fi.
Nu ar trebui să ieşi, Andrea. Nu eşti în siguranţă.
Stai aşa. Tatăl tău e în închisoare. Nu avem de ce să ne facem griji.
- Care e problema ta? - Problema mea?
Nu eu sunt cea cu familia de ciudaţi.
- Taci. - De asta v-aţi mutat din Atlanta?
- Taică-tu viola fete şi acolo. - Nu a făcut-o el.
Aşa scria în ziar.
Să ştii că ai cam aceeaşi vârstă ca fetele alea.
Sunt sigură că a început cu tine.
- Ce se întâmplă? - Nimic.
Trebuie să plecaţi imediat acasă.
Ratato.
- Eşti bine? - Da. Erau doar rele.
Uite, am văzut că mama ta nu e acasă.
Dacă ai nevoie de companie sunt aici, bine?
Sunt bine. Serios.
Trebuie să aflăm unde a avut loc petrecerea.
Să mai trecem o dată lucrurile în revistă.
Sunt un criminal în serie şi îi scriu partenerului meu.
- De ce să ţin un blog secret? - E un mod sigur de a-ţi retrăi crimele.
Nimeni nu vă vede împreună şi nimeni nu vă aude vorbind.
Eu aş crede asta.
E de parcă s-ar surprinde unul pe altul, pe rând.
Ascultaţi asta: "Ador provocările".
"Momentul e întotdeauna perfect. Mulţumesc pentru seara asta".
"A fost greu, dar m-am descurcat. Nimic nu mă va ţine departe de tine".
Ce crezi?
- Nu menţionează niciodată un moment. - Şi cum ştiu când să se întâlnească?
Steven, ce faci?
Nu pleca! Trebuie să vorbim despre asta!
Ţi-am zis, lasă-mă în pace!
Ce avem?
Victimele au fost răpite în momente diferite ale zilei.
Niciodată nu s-au repetat.
Una a fost răpită în dimineaţa Zilei recunoştinţei
când s-a dus la piaţă pentru mama ei.
Cu excepţia blogului nu mai apare nimic suspect
pe telefonul sau computerului dlui Şmecher.
Am trecut în revistă toate textele, numere şi fişierele.
- Cum au comunicat? - Pierdem ceva din vedere.
Ştim, după limbaj şi după cunoştinţele legate de zona respectivă,
că partenerul lui cel mai probabil este născut şi crescut în Florida.
Hai să acceptăm teoria
- că partenerul locuieşte în Sarasota. - Nu se sună. Nu îşi scriu.
Semnalul ar putea fi vizual sau audio.
Dacă e vizual, ar putea arbora un drapel pe casă.
Dacă e audio, ar trebui să locuiască suficient de aproape încât să-l audă.
Ceva audibil. Ceva ce poţi auzi. Şi dacă...
Şi dacă nu îşi scriu de fapt poezii?
Dacă scriu versurile unui cântec?
"Mă simt aşa de bine, aşa de liber".
Spune-mi şi altceva.
"Pare aşa de potrivit. E tot ce îmi trebuie diseară".
Am descoperit.
Garcia, asta este. Asta era melodia care se auzea când am oprit pe străduţa.
Se auzea dintr-o maşină.
Ăsta e semnalul. Aşa au ştiut să se întoarcă la Missy.
Partenerul locuieşte în apropiere.
S-au cunoscut la o petrecere între vecini.
Garcia, trebuie să aflăm la care vecin.
Daţi-mi parametrii.
Un bărbat alb.
- Însurat, cu copii. - Ori are o slujbă stabilă.
- Ori e proprietarul unei afaceri. - A locuit în Florida toată viaţa.
În apropiere de William locuiesc şapte bărbaţi albi.
Cinci sunt căsătoriţi şi au copii.
Doi s-au născut şi au crescut în Statul Însorit.
Unul se ocupă de persoanele cu handicap.
Unul are o afacere cu imobiliare.
Doamne. Locuieşte chiar lângă el. Steven Baleman.
Mă urmăreşti?
Asta faci?
Era furios şi a plecat.
- De ce era furios? - Aşa a fost toată ziua.
- Când a început? - Nu ştiu.
De dimineaţă.
Deci după ce William a fost arestat a devenit ostil, nu-i aşa, nervos?
Steven e un om bun.
Nu e cine credeţi dv.
- Ai văzut-o pe Andrea? - Nu.
De ce plânge Annie?
Credem că Steven e complicele lui William.
- Unde este? - Încercăm să aflăm.
Dumnezeule!
Andrea a zis că e ciudat că era singurul cumsecade.
Ne verifica.
Nu am ascultat-o. Îmi pare rău.
Acum au dispărut amândoi.
E vremea să vorbeşti cu William.
Nu, Steven Baleman nu este doar vecinul tău.
- De unde ştiţi asta? - Ne-a spus el.
Asta nu dovedeşte nimic.
Şi după atâta timp, să aflaţi cine este vecinul meu
pare a fi o victorie cam mică.
Unde a dus-o Steven pe Andrea?
Despre ce vorbeşti?
Ea era suspicioasă iar acum au dispărut amândoi.
Cum ai putut face asta? Ea te credea.
Au dispărut?
De fiecare dată când ai dispărut am ştiut că nu munceai.
Mă gândeam că poate ai o aventură
şi nu te-am putut înfrunta pentru că atunci ar fi trebuit să o accept.
Apoi ar fi trebuit să descopăr adevărul îngropat printre minciunile tale
şi ai fost plătit să minţi aşa de mult timp!
E parte din fiinţa ta!
E deja prea mult. E prea mult de suportat pentru oricine.
Dar aproape că s-a terminat.
Nu am garantat cu casa.
Nu ai plătit cauţiunea?
Nu am vrut să cred în Atlanta şi nu am de gând să o neg din nou.
Unde a dus-o Steven pe Andrea?
Unde este?
Unde este...
Ticălosule!
Cum te simţi, William?
Îţi dai seama ce faci?
Kim Groves, cuvintele tale...
"Primele ore sunt cele mai bune".
"Nimeni nu este încă epuizat".
Andrea a dispărut de două ore.
Ce îi face acum?
Ce îi face, William? O atinge?
Poate o muscă?
Asta face când nu eşti tu de faţă.
Iubiţelul tău e nebun şi acum ţi-a răpit fetiţa.
Ştii mai bine decât noi.
A suferit în tot acest timp?
Steven ţi-a răpit fiica.
Omul în care aveai încredere te-a trădat.
Ce, nu mai e nimic sacru pentru tine?
Steven are câteva proprietăţi dar până acum nu am găsit nimic.
Doar el ştie unde a dus-o Steven pe Andrea.
Nu pot să cred că şi-a trădat fiica pentru a-şi proteja partenerul.
Se apără pe sine însuşi.
În clipa când va spune ceva se va învinovăţi.
Ce ai spus despre Missy?
Omule, întoarce-te şi priveşte-mă!
În fiecare clipă care trece el e singur cu ea, bine?
Acum e rândul lui Andrea.
Ce e în neregulă cu tine?
De ce nu încerci să fugi să îţi salvezi copilul?
Crezi că nu îi va face rău? De ce?
Aţi făcut vreo înţelegere? Nu vă atingeţi de familii?
Cu cât ai stat mai mult aici, cu atât a dat mai rău în faţa lui Steven.
Crede că îl trădezi aşa că acţionează în consecinţă.
Şi-a pierdut credinţa.
E singur cu fetiţa ta.
Probabil ea acum plânge după tine, spunând: "tati, de ce nu mă ajuţi"?
De ce? Pentru că tu stai aici şi nu faci nimic.
William... Eşti singurul care poate opri asta.
Fii bărbat. Pentru Dumnezeu, fii tată.
- Tată, slavă Domnului. - Vei fi bine.
Steven a fost. Nu ştiu unde s-a dus.
Te voi scoate de aici.
- Ţi-a făcut rău? - Credeai că îi voi face rău?
Că te-aş trăda?
Sau faci asta din pricina a ceea ce mi-ai făcut tu mie?
Nu le-am spus nimic.
Nu le-ai spus nimic? Tată, despre ce vorbeşti?
Stai. De unde ai ştiut măcar că sunt aici?
Andrea, draga mea, ai încredere în mine.
Tati o să îndrepte lucrurile. Bine?
- Aveam o înţelegere. - Credinţa nu trebuie frântă.
- Mi-ai răpit fiica! - Ea m-a urmat aici!
Nu ar fi zis nimic.
Nu aş fi zis nimic?
Draga mea,
Andrea, te rog.
Doar... ai încredere în mine, bine?
Cum ai ieşit?
S-a renunţat la acuzaţii.
Serios? Pur şi simplu?
Ai ucis-o pe Missy Dewald
cât eram arestat. Nu aveai probe ca să mă reţină.
A vorbit despre Missy. L-am prins.
Deci a ucis-o pe Missy Dewald, şi ce?
Ce? Tu le-ai ucis pe celelalte?
- Dragă, te rog. - Nu.
Nu... te apropia de mine.
Te apăram.
Ce voiai să faci? Dacă nu veneam?
Voiai să o ucizi?
- F.B.I.! - Nu mişca! Eşti arestat!
Nici să nu te gândeşti!
Mamă, ia-mă de aici. Ia-mă de aici.
Vei fi bine.
- Vreau să plec, bine? - Bine. Îţi promit, păpuşă.
Tipul voia doar să îşi revadă partenerul.
Aveau nevoie să îşi ia adio.
Acei doi oameni se gândiseră la tot
cu excepţia felului în care urma să se sfârşească totul.
Istoricul britanic C. Northcote Parkinson a spus:
"Amânarea este cea mai letală formă de refuz"