Aleargă! O să reuşeşti! Hai, că poţi!
Următorul!
Sunt Darrin Call.
- Îmi pare rău, dar nu mai avem. - Nu se poate. Trebuie să aveţi.
Aţi putea să... Call mă cheamă. Puteţi verifica?
Trebuie să aveţi.
Îmi pare rău, dar nu mai avem.
Nu se poate. Nu e bine. Trebuie neapărat...
Vă simţiţi bine?
Opriţi-le! Opriţi-le, vă rog...
- Trebuie să le opresc! - Dle. Call...
- Nu vreţi să mă ajutaţi? - Poftiţi. Îmi cer scuze.
Încetaţi, vă rog. Opriţi-vă.
Asta nu-i bună! Nu-i bună!
- Trebuie să... - Alo!
Calmaţi-vă. Nu trebuie să vă enervaţi.
Nu s-a întâmplat nimic. N-aţi păţit nimic.
- Dumnezeule! - Doamne sfinte!
Dumnezeule! Te simţi bine?
Uite ce-ai făcut!
Vă rog, ajutaţi-l!
Aruncă imediat cuţitul!
Nu s-a întors încă.
Poftim?
Dai târcoale biroului lui Hotch de mai bine de-o oră.
O să-l aducă Emily.
Hotch mi-a spus că are voie să conducă.
Are, dar ea a insistat să-l aducă.
Ce s-a întâmplat?
A stat acasă doar o lună, Rossi.
Practic, au fost 34 de zile.
Crezi c-ajunge?
Tu nu crezi? N-ai decât să-i spui.
Nu, mulţumesc. Ţin la slujba asta.
La el, însă, ţii mai mult decât la slujbă.
Dacă suferă de sindromul de stres posttraumatic?
A fost evaluat.
Termină, Rossi... întrebările au fost făcute de noi.
Hotch ştie foarte bine cum trebuie să răspundă.
În cazul ăsta, ce vrei să faci? Să diseci absolut tot ce face?
Cât ar fi trebuit să lipsească? Un an? Doi?
În fiecare zi în care Foyet e liber, Hotch simte c-a pierdut bătălia. Ştii bine asta.
- Ştii cum o să se simtă Hotch? - Neatent.
Motivat.
Derek!
Se întoarce pentru că trebuie s-o facă.
Trebuie să simtă că-l susţinem.
Ştie deja.
Dacă-i aşa, atunci nu trebuie să-l lăsăm să uite asta.
- Mulţumesc. - Doare?
Doar când mă gândesc la rană... adică aproape tot timpul.
- Nu pune mâna! - De ce?
Sunt pentru Hotch.
Am fost împuşcat în picior şi nu merit prăjituri?!
N-o să-i placă să fie în centrul atenţiei, să ştii.
Sunt prăjiturele, nu tort.
Probabil c-o să simuleze că nu s-a întâmplat nimic.
Asta nu-nseamnă că şi noi trebuie să facem la fel
Poate c-ar trebui.
Eu nu procedez aşa.
M-am gândit la asta...
De când îl ştiu pe Hotch, nu cred că l-am văzut clipind vreodată.
Ştiu. Ciudat...
Are un comportament clasic de mascul dominant.
Crezi că s-a uitat fix şi la Foyet?
Poate. Dacă asta i-ar fi salvat viaţa...
Crezi că s-a uitat la el tot timpul? Chiar şi-atunci când îl înjunghia?
Habar n-am.
Se simte bine?
Eu, unul, n-aş fi, dar... eu clipesc.
- Aici erai, Spence! Fă-ţi bagajul. - Ce s-a întâmplat?
Deschide televizorul.
- Pe ce post? - Nu contează.
Azi dimineaţă, la ora 8, Darrin Call, 40 de ani, născut şi crescut în Louisville,
a atacat clienţii unei farmacii de la intersecţia bulevardelor Main şi Truxton.
Martorii oculari declară că, după atac, a plecat pe Bd. Main, spre est.
De atunci, n-a mai fost văzut.
Mergem la Louisville.
Era îmbrăcat cu o cămaşă albastră, blugi şi o jachetă gri deschis.
În mai puţin de o oră, guvernatorul a declanşat o operaţiune vastă de căutare.
În ciuda eforturilor forţelor de ordine, suspectul nu a fost prins.
Numărul cadavrelor creşte.
Trei persoane au fost ucise, inclusiv paznicul unei bănci, a cărui armă
a fost folosită în timpul atacului.
Alte două persoane sunt în stare critică.
Atacatorul e încă în libertate.
Dăm legătura lui Eric Jennings, care a discutat cu locuitorii din Louisville...
- Salut. - Salut.
Ce ştim despre cazul din Kentucky?
Nu există nicio legătură între Call şi victime.
Poliţia din Louisville a scotocit prin tot oraşul,
dar, de când a plecat din farmacie, n-a mai fost văzut de nimeni.
I-aţi cercetat casa? Aţi vorbit cu rudele?
Se ocupă poliţia locală.
Începeţi cu faptele recente. Căutaţi declanşatorul.
Să nu mişti.
- Eşti pregătită? - Dar tu?
Persoana de legătură din Louisville e lt. Kevin Mitchell.
Bună dimineaţa.
- Mă bucur să te văd. - Şi eu, pe voi.
- Arătaţi bine, Domnule. - Mulţumesc.
De cât timp ai chestia aia?
- Nu ştiu exact. Bine-ai revenit. - Mulţumesc.
Au fost şi alte atacuri?
- Nu încă. - Se pare că acest Call e greu de găsit.
N-are permis de conducere, aşa că probabil merge pe jos.
Sau cu transportul în comun.
Nu cred c-o să ia autobuzul. Toată lumea ştie cum arată.
A descoperit cineva declanşatorul?
Tocmai a fost concediat. Lucra la o fabrică încă din 1990.
A făcut electrocasnice toată viaţa, fără să fie promovat vreodată.
Trebuie să fi adunat multă amărăciune în timpul ăsta.
Sau nu i-a păsat.
Dacă are o familie, e imposibil să nu-i fi păsat.
De fapt, e un singuratic. Din câte ştiu, n-are pe nimeni.
Nici soţie, nici copii, nici părinţi.
Nu prea are de ce trăi.
În cazul ăsta, de ce nu s-a sinucis încă?
Crimele dezordonate duc, de obicei, la sinucidere.
Dacă nu mai are de ce trăi, de ce nu şi-a luat viaţa încă?
Pentru că n-a terminat încă. Ştim că şi-a redirecţionat ura.
Şi-a vărsat-o pe prima victimă.
Omul de servici reprezintă ceva. Trebuie să aflăm ce.
- A făcut armata? - Nu.
Trebuie să se fi dezlănţuit dintr-un motiv.
Tipul e furios, oricine poate fi ţinta sa, are o armă şi de-abia s-a stârnit.
Criminal Minds - S.5, ep.02 "Haunted"
Traducerea şi adaptarea: baltzatu Sincronizarea: corleone
Emily Dickinson scria: "Nu doar camerele sunt bântuite.
Nu doar casele.
Mintea umană are holuri mult mai largi, mult mai încăpătoare".
Bun...
Am pus patrule la graniţa statului, pe autostrăzile I-64 şi I-65,
şi pe o rază de 32 km în jurul centrului oraşului.
Credem că încă mai merge pe jos.
Au trecut mai puţin de trei ore. Dacă se deplasează cu o viteză medie de 4 km/h,
înseamnă că a străbătut maxim 13 km.
Ne-am concentrat pe această zonă.
Echipele noastre au început cercetarea caselor şi birourilor, pe o rază de 13 km.
O să mergeţi şi voi acolo. Ştiţi cum arată individul.
Găsiţi-l!
Am încercat să aflăm tot ce se putea despre Darrin Call.
I-am percheziţionat apartamentul. N-am găsit prea multe.
Agenţii noştri sunt acolo deja.
- Nu vă îngrijoraţi. Vă vom ţine la curent. - Ce strategie veţi adopta?
Vom încerca să aflăm încotro se îndreaptă.
V-aţi adus globul de cristal?
Majoritatea ucigaşilor de mulţimi sunt persoane agresive.
Studierea comportamentului lui Call arată faptul că e un tip defensiv.
Prima victimă a fost omul de servici.
Nu găsesc nimic defensiv în atacul său...
De fapt, aşa e. Call a reacţionat doar după ce a fost atins.
Oare asta l-a determinat să atace?
Aşa se întâmplă de fiecare dată. Cine îl atinge e înjunghiat.
Vreţi să spuneţi că nu voia să-i omoare?
N-a intrat acolo cu arma la el.
Ei bine, acum are două.
Am difuzat fotografiile în toată mass-media.
Oamenii o să-ncerce să-l oprească.
Cât de repede putem organiza o conferinţă de presă?
Cameramanii sunt chiar în faţa secţiei.
- Perfect. Îl sun pe Hotch. - Pe cine?
Pe şeful nostru. E la locul faptei.
- De ce l-o fi înjunghiat pe puşti, oare? - Chiar asta trebuie să aflăm.
Apartamentul lui Call e la cinci minute de farmacie,
dar nu există indicii c-ar fi fost acasă, să se cureţe.
Cum se face că umblă pe străzi, plin de sânge peste tot?
Poate că nu umblă.
Garcia spunea că n-are pe nimeni. Unde-ar fi putut să se ducă?
Call s-a trezit, a făcut patul...
Sigur n-a făcut armata?
Patul e foarte bine făcut. O fi stat în spital... O rog pe Garcia să verifice.
Probabil că face aceleaşi lucruri în fiecare zi.
Cu excepţia zilei de azi.
Şi-a terminat cerealele, a mers la farmacie şi-a ucis trei oameni.
De ce oare?
Dl. Call era tare liniştit.
Vine la noi de ani de zile.
S-a certat vreodată cu omul de servici?
John de-abia se angajase. Eu l-am chemat.
N-am ştiut ce să fac... nu intervenea nimeni.
A devenit violent doar după ce i-aţi dat medicamentele?
Nu erau medicamentele lui.
I-aţi dat ceva, totuşi.
Erau ale altcuiva. Voiam doar să-l liniştesc.
J.J. va ţine o conferinţă de presă în cinci minute.
Cred că-i vorba de altceva, Hotch. De ce nu i-aţi dat medicamentele lui?
Păi... i s-a refuzat reţeta.
- Ce reţetă? - Lua alprazolam.
Înainte, însă, lua thiothixene.
A luat şi neuroleptice?
De aceea am şi încercat să-l calmez cumva.
Aţi spus că lua neuroleptice. De cât timp renunţase la ele?
De aproximativ o lună.
Şi când aveaţi de gând să ne spuneţi şi nouă?
E înarmat, are halucinaţii... ştiţi cine e doctorul său?
- Nu-mi amintesc. Calculatorul... - Nemaipomenit...
- Îmi pare rău. - Nemaipomenit!
Ne scuzaţi.
Hotch!
- Sun-o pe J.J. Spune-i de medicamente. - Nu-i vina ei.
E în plină cădere psihică, Morgan. Asta schimbă tot.
- Vrei să vorbim despre asta? - Nu, vreau să-l găsim.
Garcia! Individul a renunţat la neuroleptice de circa o lună.
Ce altceva ţi-a mai scăpat?
Îmi pare rău, Domnule. N-am primit fişa sa medicală încă, aşa că...
Fă rost de ea! Află tot ce se poate.
Am înţeles... Domnule.
Scuză-mă, te rog.
Sunt cu un pacient!
- Am nevoie de pastile. - Ce-ai păţit, Darrin? Ce s-a întâmplat?
- Avea un cuţit... - Cine?
A fost exact ca-n coşmaruri.
O să mă omoare.
Nu te mai poate răni. Am discutat deja despre asta.
Tu ai vrut să-ţi aminteşti. De aceea nu-ţi mai prescriu pastile.
- Aţi spus c-o să-mi revin. - Aşa şi este.
Aşa vi se pare? Că-mi revin?!
Linişteşte-te, Darrin.
Trebuie să...
să le opresc.
- Opreşte-le! Opreşte-le odată! - Darrin...
- Linişteşte-te. Ascultă-mă. - Opreşte-le odată!
Respiră! Trage aer în piept.
Nu era înarmat. Nu voia să omoare pe nimeni.
Nu voia decât să-şi ia medicamentele, dar nu le-a primit.
Are nevoie de ajutor.
Cine-l tratează?
Ministerul i-a repartizat un psihiatru, pe nume Charles Cipolla.
Hotch şi Morgan se îndreaptă într-acolo.
Unde are cabinetul?
La intersecţia străzilor Camden şi 3.
Cipolla nu răspunde. După G.P.S., ajungem în cinci minute.
Suntem la cinci minute distanţă, Rossi. Spune-i lui Mitchell că ne vedem acolo.
Darrin! Calmează-te.
- Nu! Nu! Ia-l de pe mine! - Darrin!
- Ia-l de pe mine! Ia-l de pe mine! - Darrin!
Nu iese! Nu se ia! Nu reuşesc! Trebuie să...
- Darrin! - Trebuie să-l scot!
Uite, Darrin. Ia cămaşa mea. Pune-o pe tine.
Gata. A trecut.
Nu-l atinge!
Nu, Darrin! Dumnezeule mare!
Mergeţi şi cercetaţi străzile. Urgent!
Am ajuns prea târziu.
Hotch!
S-a spălat, s-a schimbat... probabil că s-a şi vopsit deja.
Call a suferit o cădere psihică.
Practic, nu fuge de noi.
- Fiţi serios! - Credeţi-mă pe cuvânt.
Dacă avea probleme psihice, de ce i-a interzis doctorul medicamentele?
Call n-a fost niciodată violent.
Cipolla n-avea cum să-şi dea seama ce va urma.
- Uitaţi-vă în cameră. - Câtă dezordine!
E mai mult de-atât.
Call căuta ceva.
Da, medicamentele.
Doctorul nu ţinea medicamente în cabinet.
Reţetarul e pe birou.
Cred c-a venit aici să ceară ajutor.
Dosarul său lipseşte.
Da, iubito. Ce e?
Unde-i Hotch? Nu răspunde la telefon.
E afară. N-a păţit nimic.
- Eşti sigur? - Da. Care-i treaba?
Am găsit o enigmă.
- Azi n-am dispoziţia necesară, Garcia. - Ştiu. Uite cum stă treaba...
- Mi-a scăpat faptul că ia neuroleptice... - Ascultă cu atenţie. Nu-i vina ta.
Vei fi întotdeauna viteazul meu, dragule, dar a fost vina mea.
Atunci, am căutat totul despre Call, de la început. Ei bine... n-are început.
Stai puţin. Rossi!
Repetă. Ce vrei să spui?
Între 1969 şi 1975, Darrin Call parcă n-a existat.
N-are certificat de naştere, nici cod numeric, nici nume...
Parcă s-ar fi născut la şase ani, nu altceva.
A fost părăsit?
Expresia pe care-o urăsc cel mai tare...
Nu ştiu.
Cred că nici el nu ştie.
Ar fi trebuit să sesizez cum clipea când am văzut caseta...
Putea fi un simplu tic nervos.
Dar nu era. Era semnul clasic al consumului prelungit neuroleptice, şi mi-a scăpat.
Tuturor ne-a scăpat.
Din cauza asta au murit încă doi oameni.
Garcia a aflat ceva.
Pe 1 mai 1975, Darrin Call, şase ani, a fost găsit la marginea drumului.
A fost luat de cineva şi trimis la orfelinat pentru câteva luni.
Le-a declarat ceva poliţiştilor?
Nu, pentru că, vreme de un an întreg, n-a scos niciun cuvânt.
Când a putut vorbi, nu-şi amintea absolut nimic.
- Îngrozitor... - Mai e ceva.
Nimeni nu l-a căutat pe micuţul Darrin.
Poate că nu se născuse acolo.
În 1975, reţeaua de căutare a copiilor dispăruţi nu era prea extinsă.
Call poartă hainele lui Cipolla.
Crezi că-i conştient?
Probabil că nu. E speriat la culme.
Indiferent cum ar fi, trebuie să informăm publicul.
Cred c-ar trebui să fiţi acolo.
- Ce-i asta? - Viaţa lui Call.
- A plecat din Louisville? - De trei ori.
S-a întors mereu, alegând doar apartamente într-o zonă delimitată de zece străzi.
De ce oare?
Adeseori, victimele sunt atrase de zonele unde au fost chinuite prima oară.
O parte din el vrea să se elibereze, alta vrea să obţină răspunsuri.
- A fost spitalizat, cumva? - În 1985, vreme de doi ani.
Plus câteva luni în 1995, de ambele ori la clinica de stat din districtul Fayette.
Ştim că n-are permis.
Credeţi c-o să meargă pe jos până acolo?
E disperat. O să găsească o cale.
O să-l anunţ pe şeriful din Fayette.
Garcia! Când a început să ia medicamente?
În 1977, şi se pare c-a încercat tot ce se putea. Am făcut o listă.
Alfabetic, a luat: alprazolam, clonazepam, diazepam...
- Trimite-ne lista. - Da, Domnule.
Doctorul trebuie să fi avut un motiv să-i interzică medicamentele.
Riscul e enorm, aşa că răsplata trebuie să fi fost pe măsură.
Vrea să afle adevărul.
Şi-a luat dosarul. Are câteva răspunsuri.
Plus un avans considerabil...
Trebuie să recuperăm.
CICATRICI... TRAUME...
LEŞINURI...
NEGLIJENŢĂ... ABANDONARE...
Dosarele de la Protecţia Copilului arată că a fost bătut cu cruzime.
Nu s-au găsit semne de abuz sexual.
Asta chiar e o minune.
Chiar şi-aşa, traumele l-au marcat profund.
A fugit din casa unde era bătut sau de unde-l duseseră nişte răpitori?
Dacă ar fi fost răpit, n-ar fi existat măcar un dosar?
Fă lista răpirile de copii nesoluţionate din anul 1970, Garcia.
A existat o răpire, în Hollow Creek.
Copiii au fost ucişi. Când i-am găsit, erau făcuţi bucăţele.
- În ce an? - În '75.
Nimeni nu vorbeşte de el, deoarece răpitorul n-a fost găsit.
Credeţi că acest Call a scăpat cu viaţă din răpirea aia?
E posibil.
- Trimite tot ce ai, Garcia. - Rezolvat.
Am putea vedea şi noi dosarul?
O să văd ce pot face.
- Leapşa! - Aşteptaţi-mă!
A existat vreo listă de suspecţi?
E-năuntru.
A fost numit "Ucigaşul din Hollow Creek".
Au fost găsite trei cadavre, şi n-au fost identificate toate.
Dumnezeule! A folosit leşie, ca să scape de...
- A existat un supravieţuitor. - Call, cumva?
Nu, un băiat de 12 ani, pe nume Tommy Phillips.
Părinţii spun c-a lipsit două săptămâni. Când s-a întors, era complet schimbat.
E normal.
După ce Tommy le-a spus poliţiştilor unde sunt cadavrele,
familia a părăsit Louisville.
A spus că suspectul e caucazian, are circa de 30 de ani şi conduce o camionetă roşie.
Trebuie să-l găsim pe Tommy.
Ar trebui să aibă 46 de ani.
Probabil că părinţii şi-au schimbat numele şi-au plecat cât mai departe de-aici.
Garcia îl poate găsi.
Nu-ţi face speranţe.
Află tot ce poţi despre un anume Tommy Phillips, Garcia.
Victimele aveau tăieturi pe corp.
Se pare că declanşatorul a fos cutterul omului de servici.
Dacă de-asta fuge Call, e normal să reprime amintirile.
Acum, că nu mai ia medicamente, i-au revenit amintirile.
Vrea să obţină răspunsuri. Unde s-ar duce, oare?
Într-un loc cunoscut.
Nu cunoaşte niciun loc, asta-i problema.
Începe să-şi amintească.
1975, orfelinatul Sterner.
Acolo a devenit Darrin Call.
Da, vă rog.
Pe vremuri, aici lucra un domn tare cumsecade, Dl. Cureton.
Trebuie să discut cu el.
Îmi pare rău, dar s-a pensionat cu mulţi ani în urmă.
- Ştiţi unde locuieşte? - Din păcate, nu ştiu.
Trebuie să ştiţi! Doar n-a dispărut!
Îmi pare rău, Domnule. Repet, nu-i aici.
Veniţi, copii! E timpul să vă faceţi temele. Hai, fuguţa!
Vă rog să plecaţi. Copiii trebuie să-şi facă temele.
Haideţi. Luaţi-vă cărţile şi treceţi la treabă.
Mergeţi în sala de lectură. Vin şi eu imediat.
E aici...
- E aici! - Cine? La cine vă referiţi?
- Nu-i nimeni aici. - E aici. L-am văzut!
Ai grijă, Ryan.
Hai, că poţi! Vino odată!
Trebuie să plecăm, Tommy.
- Lasă-l! - Opreşte-le!
Vino, Tommy.
- Ajutor! Ajutor! - Trebuie să fugim!
Mulţumim.
I-a spus băiatului "Tommy".
Asta l-a făcut să devină violent?
Crede că s-a enervat când şi-a văzut imaginea în geam.
Probabil că omul care l-a chinuit avea vârsta pe care o are el acum.
O fi văzut similarităţile.
Şi băiatul?
De fapt, îl cheamă Ryan. A spus că-i cuminte, ascultător.
Morgan a aflat ceva de la celălalt martor?
Încă nu.
A fost furată o dubiţă de pe strada vecină.
Call n-a condus niciodată o maşină.
Încă mai aveţi impresia că nu fuge de noi?
- Încotro? - Spre est.
Am pus blocaje pe toate şoselele.
Nu poate ieşi din district.
Vă pierdeţi vremea inutil.
E în clară inferioritate numerică. Credeţi că o să se evapore?
Cred c-a răpit băiatul dintr-un motiv anume.
Nu-mi pasă de ce l-a răpit!
Ar trebui să vă pese. Amintirile lui Call au ieşit la suprafaţă.
Îşi reinventează trecutul, şi, dacă nu ne dăm seama ce intenţii are,
n-o să-i găsim niciodată.
N-am de gând să stau degeaba şi să fac speculaţii.
Dacă-i aşa, atunci puteţi pleca.
Nici Dvs. nu credeţi c-ar trebui să-l urmărim?
Trebuie să ajungem, cumva, cu un pas înaintea lui Call.
A dispărut un copil.
Nu mai au nevoie de noi.
De când asta?
Dac-am fi studiat primele crime comise de Foyet,
am fi ştiut că nu-i în stare să-şi lase o victimă să supravieţuiască.
Ce legătură poate fi între Foyet şi Call?
Trebuia să ne oprim, să studiem cum operează Foyet.
Deoarece n-am făcut asta, au murit o pereche, plus călătorii dintr-un autobuz.
Nu vreau să repet greşeala.
- O să ne găsească. - I-ai văzut tu? Unde?
- Pe cine? - Unde i-ai văzut?
- Pe cine? - Unde i-ai văzut? Unde?
Te rog... lasă-mă să plec.
Îmi pare rău, Tommy.
Trebuie... trebuie neapărat... trebuie neapărat să...
Trebuie să ne grăbim, Tommy. Dacă ne prinde...
Ce ştim până acum?
În cazul din Hollow Creek au fost patru suspecţi. Sunt morţi cu toţii.
Copiii au fost răpiţi în anii 1973, 1974 şi 1975.
Toţi au fost răpiţi când se-ntorceau de la şcoală.
Cartierele diferă...
A aşteptat până au rămas singuri.
Asta indică răbdare. Probabil că era liber după amiază.
Locuia sau lucra în apropierea şcolilor.
Mulţi satisfac condiţiile astea...
Crezi că asta vrea Call? Să se întoarcă acolo?
Cred că sunt şanse mari să procedeze aşa.
Îl anunţ eu pe Mitchell.
Unde-o fi locaţia secundară?
Pentru a-i tortura, avea nevoie de singurătate.
Spune, Garcia. Eşti pe speaker.
L-am găsit pe Tommy. Acum se numeşte James Thomas Anderson.
Stă în localitate?
În districtul vecin. Vă trimit imediat adresa şi datele biografice.
Mulţumesc, Garcia.
Ce legătură are Darrin Call cu mine?
Credem că a supravieţuit crimelor comise în Hollow Creek.
N-a supravieţuit nimeni crimelor...
Dvs. aţi făcut-o.
A mai fost un băiat acolo. Avea şase ani.
Nu-i adevărat.
N-avem timp de aşa ceva.
Eram singur, jur.
Cum sunteţi şi acum?
Poftim?
Aţi fost căsătorit vreodată?
Aţi avut vreo relaţie cu cineva? Ţineţi legătura cu vreo rudă?
Ce legătură are asta cu ancheta voastră?
Vă temeaţi, cumva, că vă vor abandona?
Sau e din cauza consumului excesiv de alcool?
Eu n-aş părăsi niciodată un copil!
Plângea prea mult?
Nu fugea destul de repede? Care din afirmaţii e cea corectă?
Cum aţi putut abandona un copil de doar şase ani?!
Aveam doar 12 ani...
Pentru a elimina efectul traumei suferite, ia medicamente care-i suprimă amintirile.
O asemenea amnezie indică faptul că psihicul se apără.
O să-şi dorească să nu-şi fi amintit...
Ştim ce le-aţi spus poliţiştilor.
Trebuie să ne spuneţi totul despre băiat.
N-a vorbit deloc.
Puştiule! Alo!
A adormit ăla sau nu?
Ajungi la cheile alea?
Bravo! Foarte bine.
Bravo, voinicule! Adu-mi-le, te rog.
Hai, că poţi.
Să fugim!
Ia lopata.
Treci încoace! Nu te mai zbate atât!
Vino-ncoace.
Treci!
Vino. Hai cu mine!
Hai, că poţi!
O să reuşeşti! Hai, că poţi!
Du-te, Tommy! Fugi!
Fugi, Tommy! Fugi!
Nu-l mai auzisem vorbind.
V-a spus să fugiţi.
Era un copil...
Şi Dvs., la fel.
Call nu fusese băgat în portbagaj, ca Dvs.
Nu, a stat în cabină.
V-a dat apă, v-a adus cheile...
El de ce nu era închis?
E posibil să nu fi fost victimă.
Reflecţia din geam a lui Call...
Dumnezeule!
E fiul ucigaşului din Hollow Creek.
Propriul copil? Nu mă mir că nu l-a căutat.
Cum o fi explicat tatăl dispariţia fiului?
O fi spus c-a fugit de-acasă.
Mama sa l-ar fi declarat dispărut.
I-o fi spus că băiatul a murit.
Ar fi venit la înmormântare, şi n-a existat aşa ceva.
Poate că, totuşi, a existat una.
Sun-o pe Garcia, Morgan.
Roag-o să caute prin certificatele de deces emise între 1969 şi 1975.
- Ce să caute? - Mama copilului.
Du-te, Tommy! Fugi!
Crezi că poţi să scapi? Asta crezi?
Tâmpit mai eşti, piticule!
Ai mai "curăţat" lista?
Şase ani înseamnă mii de decese... am nevoie de mai mulţi parametri.
Locuia într-o zonă aflată la maxim 13 km. Era căsătorită...
Probabil avea între 20 şi 30 de ani.
Call e, probabil, singur lor copil. Soţul ei avea o camionetă roşie.
Aşa mai merge.
Gata. Doris Jarvis. A decedat la naştere.
Copilul e băiat, presupun.
Exact.
Te pun pe speaker, iubito. Băieţi!
Doris Jarvis era căsătorită cu Bill Jarvis.
Avea un service auto, în afara oraşului.
Ar putea fi chiar locaţia secundară.
L-a închis în 1980. De-atunci, nu se mai ştie nimic de el. Se ascunde, pesemne.
Până în 1976, avea o camionetă roşie. Atunci şi-a cumpărat una neagră.
Ştiu asta pentru că a fost arestat pentru conducere sub influenţa alcoolului.
A stat la închisoare între 1977 şi 1980.
Vă trimit fotografia lui.
E aproape clar că e tatăl lui Darrin Call.
Unde locuieşte Jarvis acum?
În acelaşi loc. Str. Hitchens, nr. 1457.
Să mergem!
Ai întârziat!
Ştiam eu c-o să te-ntorci acasă.
- Dle. locotenent! - Puştiul e înăuntru. Ne ocupăm noi.
Trupele antitero supraveghează toate ieşirile.
Trebuie să-i distragem atenţia lui Call.
- Se concentrează pe bătrân. - Momentan...
Trebuie să găsim cea mai sigură cale de a-l scoate pe puşti de-acolo.
Am o trupă în spatele casei. Altă trupă e pe drum.
O să ne infiltrăm.
Dacă faceţi asta, va muri cineva.
Avem de ales între Call şi un ucigaş de copii. Sincer... mi-e indiferent.
Nu trebuie să se termine aşa.
Jarvis o să mărturisească şi-o să meargă la puşcărie,
iar Call va afla răspunsurile pe care le căuta.
Nu trebuie să mai moară oameni.
Hotch! Hotch!
- Hotch! - Ce naiba face?
- Lasă-l. - Nu-l las să intre singur, Rossi!
Trebuie să avem încredere în el.
Putem s-o facem... împreună.
- Ieşi afară! - Numele meu e Aaron.
Avem ceva cu el. Nu te priveşte.
Ştiu.
Atunci, lasă-ne în pace.
Ştiu ce le-a făcut băieţilor.
Ştiu de crimele din Hollow Creek, de cuşcă...
Şi de Tommy.
Ştii de Tommy?
O să reuşeşti! Hai, că poţi!
O să ne răzbunăm pentru tot ce ne-a făcut, Tommy.
Pentru tot.
Lasă-l să plece. Tommy nu trebuie să fie martor.
Merită să moară.
Merită. Numai că, dacă-l omori, nu obţii nimic.
Credeam că vrei să obţii nişte răspunsuri.
- Ce face? - Trage de timp.
N-are nimic de pierdut.
Haide, Darrin. Întreabă-l.
De ce i-ai chinuit pe copiii ăia?
- Care copii? - Nu!
Cei pe care i-am îngropat. De ce?
- Eşti derutat. - Nu!
De ce nu te-ai ridicat, Jarvis?
Asta-i casa mea.
Eu cred că priveliştea e de vină. Treci lângă mine, Darrin.
Uită-te şi tu.
Stă în fiecare zi pe verandă şi se uită la copiii aceia.
Nu se poate abţine.
Îl ai în vizor?
Negativ.
La naiba! Ce face?
Băiatul a ieşit.
Să-l scoatem şi pe Hotch.
El decide dacă iese sau nu.
Mergeam... mergeam de fiecare dată cu camioneta.
Îl luai pe fiul tău, să te asiguri că băieţii nu se vor speria?!
Îi... îi ţineai într-o cuşcă! Eu le ardeam hainele.
După ce-i omorai, îi îngropai şi-l obligai pe Darrin să te ajute.
Ridică-te! Măcar prefă-te că eşti bărbat!
Îţi plac băieţii, nu-i aşa?
Dar nu trebuie să fie prea mici, pentru că n-ar fi normal.
Ce anume te excita? Te făceau să te simţi mai puternic, mai bărbat?
Tacă-ţi fleanca!
Am dreptate, deci?
Suntem înconjuraţi, Darrin.
Poliţia va intra în casă foarte curând.
Dacă nu vei fi înarmat, nu vor trage în tine.
Lasă arma jos.
Nu... nu-mi spune tu mie ce să fac!
Nu-mi...
Daţi-i drumul!
Ce s-a întâmplat?
N-am reuşit să-l opresc.
- S-a terminat. - Pe moment...
Mulţumesc.
E cineva aici. Cred c-ar fi bine să vorbeşti cu el.
Salut.
Tommy!
Îmi pare tare rău.
De ce?
C-am fugit.
- Am fugit şi eu. - Da, dar te-am abandonat.
Ar fi putut să te omoare.
Nu m-a omorât.
Pentru că nu-mi mai era frică de el.
Ai schimbat totul, Tommy.
Pe tine te aşteptam.
Tu m-ai salvat.
"Conştiinţa, care sălăşluieşte în sufletul tuturor oamenilor,
e cel mai de temut martor, cel mai fioros acuzator".
Polybius.
Salut.
Ştiu ce vrei să-mi spui.
Acum două luni, nimeni n-ar fi cutezat să se îndoiască de deciziile lui Hotch.
N-ar fi fost nicio urmă de îndoială.
Acum două luni avea toate motivele să-şi trăiască viaţa, Rossi.
Acum, familia i-a fost luată de lângă el.
Cum s-ar putea gândi la altceva?
Cât o să-l mai lase pe Foyet să câştige?
Să fim realişti. Până reuşim să-l prindem,
rănile din sufletul lui Hotch ar putea fi la fel de grave ca şi cele trupeşti.
Hotch a riscat, dar a salvat băiatul.
Şi-a riscat viaţa într-un fel în care n-ar fi trebuit s-o facă! Ştii că aşa e.
N-am de gând să stau degeaba, să mă uit cum se autodistruge.
Nu va fi nevoie.
Rossi...
Dacă Hotch moare, Foyet nu mai are pe cine chinui. Avantaj Hotch.
Dacă Hotch trăieşte, n-o să poată să-şi vadă fiul crescând. Avantaj Foyet.
Să ştii că nu era nevoie să mă conduci până-n apartament.
Ştiu.
- Oare Call o să-şi revină? - Nu ştiu.
A obţinut răspunsurile pe care le căuta...
şi l-a omorât pe omul care-i bântuia mintea.
Ce altceva ar mai fi?
Anii de chinuri groaznice...
- Crezi că va trece peste ei? - Cum ar putea?
Partea bună e că, acum, ştie că nu e singur pe lume.
N-are pe nimeni.
Îl are pe Tommy. Nu e singur.
- Somn uşor. - Şi ţie.
Traducerea şi adaptarea: baltzatu Sincronizarea: corleone