112! Ce urgenţă aveţi?
Vă rog să vă liniştiţi, Doamnă.
Da, Domnule. Am trimis deja patrulele.
Vă rog să nu închideţi şi să-mi spuneţi numele Dvs.
Aşteptaţi, C2-5. Reclamantul e încă pe fir.
112! Ce urgenţă aveţi?
Poliţia e la adresa indicată, Doamnă.
112! Ce urgenţă aveţi?
Da, cel din faţa uşii chiar e poliţist.
112! Ce urgenţă aveţi?
Vă rog să vă calmaţi şi să nu mai ţipaţi, Doamnă.
Da, Domnule. O patrulă se îndreaptă deja spre Dvs.
Rămâneţi pe fir, vă rog. Vă rog să-mi spuneţi numele Dvs.
112! Ce urgenţă aveţi?
E un cadavru în depozit.
Ce-aţi spus, Domnule?
Într-un depozit din Crawfordville se află un cadavru.
Puteţi să ne daţi locaţia exactă a depozitului?
La vest de autostrada Crawfordville, în sudul Woodland-ului.
Pe un drum neasfaltat.
S-a raportat existenţa unui cadavru.
Ne puteţi da adresa?
Nu.
C44, vă rugăm să vă deplasaţi la locul unde se pare că există un cadavru.
Vine cineva?
Da, Domnule, dar vă rog să nu închideţi.
Sunteţi sigur că victima e decedată, Domnule?
Va fi, într-o clipă.
Poftim?
Domnule! Domnule!
C44! Am auzit focuri de armă.
Repet, focuri de armă. Nu ştiu ce se petrece acolo,
dar am pierdut legătura cu reclamantul.
Vă sfătuim să fiţi extrem de prudenţi.
Aici C44. Suntem la adresa indicată.
Totul pare în regulă.
Intrăm.
Recepţionat. Fiţi foarte prudenţi. Salvarea va veni imediat.
Fii cu ochii în patru, Ray.
Poliţia statală!
Deschideţi uşa!
Poliţia!
Tu, cel de pe scaun!
Ridică-te şi ţine mâinile la vedere.
E ultima ta şansă, amice! Ridică-te!
Doamne, iartă-mă!
Nu-ţi bate joc de cină, Ray.
N-am nimic.
Vorbesc serios. Dacă vrei să vomiţi, ieşi afară.
N-am nimic, am spus.
Aici C44. Chemaţi ambulanţele înapoi, Dnă. dispecer.
Sunteţi siguri, C44?
Da, sunt foarte sigur.
Pare a fi o sinucidere reuşită.
Recepţionat.
Ce naiba?!
Aprinde lumina.
Dumnezeule mare! Ia uite, Tommy...
Toate femeile astea sunt moarte?
Asta se pare că n-a fost găsită.
Cunosc numele.
A dispărut cu doar trei săptămâni în urmă.
Aici C44.
Trimiteţi urgent şefii, detectivii
şi criminaliştii la adresa indicată.
Ce naiba...
Trimiteţi pe toată lumea.
Ce ziceai că-i cu rochia aia?
Weekend plăcut, J.J.
Îmi pare rău...
S-a dus casa mea de pe plajă...
Şi avansul meu nereturnabil pentru un weekend "Păcat câştigător"
în Atlantic City.
- "Păcat câştigător"?! - Da.
Întotdeauna câştig mult.
Eu n-aveam planuri.
Adineauri am primit faxul.
Am discutat cu un detectiv din Tallahassee,
care anchetează dispariţia unei studente pe nume Rebecca Daniels.
A dispărut din campusul Universităţii din Florida, în timp ce făcea jogging,
acum trei săptămâni.
Ăsta cine mai e?
Acum o oră şi jumătate, poliţiştii din Florida au mers la locul
unei aparente sinucideri.
Au găsit acolo un bărbat între două vârste. Astea sunt fotografiile sale, postmortem.
Care-i treaba cu tatuajele?
E aproape complet acoperit de ele.
E motivul pentru care am fost rugaţi să mergem acolo.
Tatuajele sunt, de fapt, portrete ale unor femei dispărute.
Şi-a tatuat şi anii morţii sau descoperirii trupurilor acestora.
Tatuajele sunt corelate cu pozele femeilor de pe peretele din faţa decedatului.
Informaţiile despre femei se întind pe mai bine de zece ani.
Şi Rebecca e prezentă pe perete,
dar nu există nicio fotografie a cadavrului.
Detectivul crede că acest lucru indică faptul că e încă în viaţă.
Şi-a anunţat propria sinucidere, nu-i aşa?
- Da. Cum de-ai... - E o punere în scenă.
N-avea de ce să organizeze un spectacol fără să aibă audienţă.
Spuneţi-le să lase cadavrul exact aşa cum este.
Trebuie să vedem exact ce voia să ne arate.
Dacă fata e încă în viaţă, singurul om care ştie unde se află e mort.
Criminal Minds - S.5, ep.20 "...A Thousand Words"
Traducerea şi adaptarea: baltzatu
"Un artist onest încearcă să creeze lucruri
care, înăuntrul său, sunt vii".
William Dobell, pictor.
Căldura asta e de-a dreptul criminală.
Să ştii că nu căldura e vinovatul principal, ci umiditatea.
Când ţi-e foarte cald, nu cred că te mai interesează.
E naşpa şi gata.
- Sunteţi de la F.B.I.? - Da, Domnule.
Bună. Sunt John Barton, de la poliţia din Tallahassee.
Sunt anchetatorul principal în cazul fetei dispărute, Rebecca Daniels.
Dacă aveţi nevoie de dosare, le am la mine, în maşină.
Sunt ag. Hotchner. Dânşii sunt ag. Rossi, Prentiss,
D-rul. Reid, ag. Morgan şi ag. Jareau.
Cu mine aţi vorbit la telefon.
Mulţumesc că aţi venit aşa repede. Vă sunt recunoscător.
Am confirmarea că toate femeile ucise provin din sud-estul Statelor Unite:
din Florida, Louisiana, Georgia şi Alabama.
Rebecca e singura femeie de pe perete care nu apare în tatuaje?
Da, e singura.
Sper că nu sunteţi prea sensibili...
Scaunul era aşezat exact aşa? Asta-i poziţia în care l-aţi găsit?
Da.
Ce punere în scenă...
Câtă infatuare, mai exact.
Am mai găsit două cutii care conţin jurnale şi diverse compuneri.
A scris o grămadă.
N-am apucat să le citim. Le-am verificat doar de amprente.
- L-aţi identificat? - Lucrăm la asta.
Am verificat A.D.N.-ul şi amprentele. Nu figurează în bazele locale.
Căutarea în cele naţionale o să dureze ceva mai mult.
Al cui e depozitul?
Am vorbit cu proprietara.
A spus că l-a închiriat acum două săptămâni
unui tip liniştit, aparent normal, pe nume Bob.
Spunea că vrea să stocheze nişte echipamente.
A plătit cu bani gheaţă.
Întotdeauna par normali...
- N-au încheiat un contract? - Nu, plătea lunar.
Aici, în mijlocul pădurii, oamenilor nu prea le pasă de contracte.
Mai ales când e vorba de plata cu banul jos, nu?
Deşi nu-i deloc tânăr, dispariţiile se întind pe doar zece ani...
Din câte ştim, fireşte.
S-o fi maturizat mai greu.
Din câte ştiţi Dvs., asemenea oameni obişnuiesc să se sinucidă?
Majoritatea criminalilor în serie care se sinucid
o fac în închisoare, după ce sunt prinşi.
J.J.!
Adună cât mai multe informaţii despre victimele sale.
Morgan şi Prentiss! Ocupaţi-vă de jurnale.
Dave! Ia-l pe Reid şi investigaţi tatuajele.
Poate găsiţi vreun indiciu despre locaţia actuală a D-rei. Daniels.
Credeţi că sunt şanse să fie încă în viaţă?
Probabil e mai bine să nu speculăm pe tema asta.
Pot să citesc dosarele privind dispariţia D-rei. Daniels?
Desigur. Nicio problemă.
Vorbea la telefon cu dispeceratul. Dintr-odată...
Poc.
Cât de înalt e depozitul? Are vreo 4,5 m, nu?
Probabil îi plăcea să exagereze.
Aveţi dreptate.
Cum se face că, atunci când se sinucide un bărbat,
lasă urme peste tot, în timp ce femeile nu lasă niciuna,
de parcă nici n-ar fi fost acolo?
Femeile îşi fac griji pentru persoana care urmează să cureţe locul.
Pe bărbaţi îi doare undeva de asta.
Ce-ai aflat, J.J.?
Cele mai vechi tăieturi din ziare au zece ani vechime.
Sunt aşezate în ordine, de la cele mai vechi la cele mai noi.
Brenda Carlyle a fost prima, iar Rebecca Daniels - ultima.
Frumos din partea lui.
O victimă pe an, vreme de zece ani.
Trupurile tuturor femeilor au fost găsite în zone împădurite, dar circulate intens.
Au fost sugrumate şi violate de mai multe ori.
La o săptămână după descoperire, dispărea o altă femeie.
A fost răpită vreo femeie înainte de găsirea celei dinaintea sa?
Nu, niciodată.
Aşadar, e vorba de un ciclu de un an.
Se foloseşte de ele, apoi îşi ia un model nou.
Nu răpeşte, însă, o altă fată înainte de găsirea celei de dinaintea ei.
Vrea să spună o poveste, şi nu poate începe un capitol
înainte de a-l termina pe cel vechi.
Ia uite! La sfârşitul secolului al XVI-lea,
deţinuţilor condamnaţi la moarte li se tatua un trandafir.
Serios?
Da. Dacă evadau, tatuajul ajuta la identificare.
Acum, însă, trandafirii simbolizează dragostea curată.
Dragoste curată... exact înainte de-a le ucide.
- Ai citit "Omul ilustrat"? - Nu.
E incredibilă!
E o colecţie de povestiri ale lui Bradbury, bazate pe un dispozitiv metafictiv,
despre un om pe care o femeie din viitor l-a acoperit cu tatuaje.
Aşa...
Noaptea, tatuajele prindeau viaţă şi spuneau o poveste.
E mişto, să ştii.
Şi tatuajele astea spun o poveste.
Vreţi să vedeţi ceva neobişnuit?
Ia uite! Un loc gol.
Unul gol şi fără dată.
De ce-o fi lăsat locul liber, oare?
Poate că individul e dement.
Dac-ar fi chiar aşa simplu, noi n-am mai avea ce face.
Reid!
Ce e?
Omul nostru scria, nu glumă.
Are scrisul mic de tot.
Probabil că, la un moment dat, a fost sfătuit de un psiholog
să ţină jurnale, ca parte a terapiei.
Asta credem şi noi.
Aşa...
Vezi tu... dacă ne-apucăm noi de citit,
ar dura vreo trei zile să trecem prin toate.
Rămâneţi datori, să ştiţi.
Nu-i de mirare că n-a reuşit nimeni să conecteze cazurile.
Provin din state diferite, din jurisdicţii diferite.
Nu le-a ales întâmplător. Cunoaşte cum funcţionează sistemul.
De ce s-o fi sinucis tocmai acum?
Nu-l luase nimeni în vizor.
Ceva s-a schimbat.
Cheamă-i pe toţi încoace.
Ce ştim până acum?
A vrut ca poliţia să vină aici. A vrut să vedem toate astea.
Cu siguranţă era sadic. Din cât am citit, jurnalele erau bine documentate.
Şi-a tatuat feţele victimelor.
E metodic, posesiv. Aşa, vor fi mereu ale sale.
Sinuciderea denotă hotărâre.
E organizat şi compulsiv. Ucide câte o victimă în fiecare an.
Foile scoase la imprimantă de pe panou au fost tipărite în aceeaşi zi,
acum două săptămâni.
E ziua în care a închiriat clădirea.
Şi cea în care a mutat totul aici. E istoria propriilor crime.
A făcut toate astea în două săptămâni.
A reuşit să se ferească vreme de zece ani. Ar fi putut continua.
El, însă, a decis să-şi pună capăt zilelor şi să ne servească totul pe tavă.
Asta-i problema. Prea ne-a dat tot.
- Aşa o fi, oare? - Ce e, Reid?
Corpul, tatuajele, tăieturile din ziare, foile listate, jurnalele...
Le-a mutat pe toate într-un singur loc.
A vrut să le vedem pe toate. Să-l vedem pe el, să-i vedem opera.
Femeile sunt aşezate în ordine cronologică.
Totul ţipă "Uitaţi-vă la mine".
- Ne-am dat şi noi seama. - Ia gândiţi-vă puţin...
Dacă analizezi cu atenţie, totul pare logic.
E o simplă confesiune. Una uriaşă, strălucitoare.
Când un A.N. se predă poliţiei înainte ca aceasta să ştie de el,
care-i primul nostru gând?
Că vrea să ascundă ceva.
Sau pe cineva.
În al treilea jurnal, a făcut o greşeală. Era cât pe ce să-mi scape.
"Am crezut c-o să dureze mai mult, dar azi a fost ziua norocoasă.
Era cât pe ce să treacă neobservată. Cât pe ce să n-o văd.
În ultimul moment, însă, am găsit noul nostru oaspete".
"Nostru"...
Are un complice.
A adunat totul într-o încăpere ca să nu extindem investigaţia,
ca să nu săpăm mai adânc.
Dacă are un complice, acesta e încă în libertate,
iar Rebecca Daniels e în ghearele sale.
Îmi cer scuze. Iertaţi-mă, vă rog.
Am strigat, dar probabil că aveaţi muzica dată prea tare.
- Vă simţiţi bine? - Da, n-am nimic.
- Sunteţi Juliet Monroe? - Da, eu sunt.
E pentru Dvs.
Semnaţi aici, vă rog.
Mulţumesc frumos. Îmi cer scuze că v-am speriat.
- Nu-i nimic. - O zi bună.
- O zi bună şi ţie. - La revedere, Doamnă.
Iubita mea,
Când vei citi aceste rânduri, eu nu voi mai fi printre cei vii.
Viaţa noastră împreună mi-a adus mai multă bucurie
decât aş fi crezut vreodată că poate primi un om ca mine.
Prima mea dorinţă a fost să te iau cu mine,
dar, cum eşti acasă, pregătind următorul capitol din viaţa noastră...
Ai grijă cum creşti şi cum îngrijeşti minunatul nostru copil.
Ultima mea speranţă e că vei termina ce-am început.
Te rog...
Te implor... lasă-mă să plec acasă.
E vina ta!
E vina ta.
Te rog...
Ce face?
Încearcă să împiedice mass-media să publice imediat povestea.
Nu credeţi c-ar fi mai bine să-i lăsăm s-o publice?
Poate aşa punem presiune pe complice.
Dacă acest complice nu ştie de sinucidere,
ar putea s-o omoare pe Dra. Daniels şi să dispară.
Dacă există cineva care poate împiedica mass-media să publice povestea,
acea persoană e J.J.
Hai să facem profilul complicelui.
Ştim că A.N.-ul decedat era personalitatea dominantă, masculul alfa.
A anchetat vreunul din voi vreun caz
în care dominantul se sinucide pentru a-l apăra pe dominat?
Nu.
Înseamnă că acest complice avea drepturi oarecum egale sau nu-i ameninţa poziţia,
nu era un individ pe care A.N.-ul dorea să-l domine.
O fi cineva apropiat...
E puţin probabil ca unui psihopat sadic să-i pese de cineva.
Din acest motiv, complicele e mult mai important pentru el.
O fi cel care l-a tatuat, oare?
Nu şi le putea face singur. Poate că ăsta-i rolul complicelui.
Asta l-ar face, cu siguranţă, important.
Cum naiba are asta legătură cu Becky?
N-ar trebui să facem şi noi ceva, totuşi?
Pot să discut cu Dvs. între patru ochi, Dle. detectiv?
Nu vor face publică povestea decât la ştirile de seară, la 6 P.M.
- Cât de multe ştiu? - Poliţiştii le-au spus absolut tot.
Vă rog să-mi spuneţi că m-aţi sunat pentru că ancheta s-a terminat
şi pot să şterg ciudăţenia asta de pe ecranul meu minunat,
Dle. agent Rossi.
Mai e mult până departe, puştoaico.
Ca orice persoană deschisă, îmi place epidermarta,
dar tipul ăsta... e de-a dreptul scârbos.
Mă bucur că nu mai respiră acelaşi aer cu voi, prietenii mei pufoşi.
De acord cu tine.
Ce-ai aflat despre saloanele de tatuaje din zonă?
Am aflat că, în statul Florida,
toţi cei care fac tatuaje trebuie să aibă o licenţă,
însă... şi nu doresc deloc să vă explic de unde ştiu...
nu toate tatuajele trec prin canalele oficiale.
Bine. Începem cu saloanele care au licenţă de funcţionare.
Trebuie să vedem dacă recunoaşte cineva lucrarea.
Vă trimit imediat lista pe mobil.
Mulţumesc.
"Epidermartă"?!
Ce se petrece... Va primi...
Doar o fată poate alimenta un asemenea consum de energie...
Încep să mă înfurii...
Mă apropii de uşa ei...
Îmi cer scuze c-am cedat. Sunt cam tensionat.
Am citit dosarele cazului Rebeccăi Daniels şi rapoartele Dvs.
- O cunoaşteţi? - Poftim?!
Aveţi o relaţie de natură personală cu ea?
Ce naiba vreţi să spuneţi?
I-aţi spus "Becky", în două rânduri.
Serios?
Nimeni nu i-a spus niciodată aşa. Întotdeauna i s-a spus "Rebecca".
Dacă există elemente care vă împiedică să gândiţi obiectiv,
vă rog să mi le spuneţi.
Nu, n-o cunosc personal.
Atunci, cum se explică?
Uitaţi ce e. Am...
Fac asta de mult timp, şi...
de obicei, reuşesc să trec destul de repede peste caz.
Oameni omorând oameni, depravare în ultimul hal...
Important e ca eu să ajung teafăr acasă, nu?
Cazul ăsta, însă...
Părinţii fetei...
Sunt nişte oameni atât de buni, atât de cumsecade,
ea pare o fată extraordinară. Atunci...
am simţit...
că nu mai pot suporta.
Am luat totul personal.
E o tâmpenie, nu-i aşa?
Faptul că vă pasă de-o victimă, c-o personalizaţi,
poate fi considerat o tâmpenie doar dacă duce la neglijenţă.
Nu vă faceţi griji pentru mine.
Mă descurc.
În regulă. Hai să încercăm s-o aducem acasă.
Aici cred că sunt vreo 43 de grade,
dar mi se pare de-a dreptul răcoare faţă de cum e în depozitul ăla.
- Cum se descurcă Reid? - E pe altă lume.
Stă într-un colţ şi dă paginile.
Aşa-i el. Când citeşte, nu mai ştie de nimeni şi de nimic.
Am adresele saloanelor importante de tatuaje din Tallahassee.
Cele de pe decedat sunt foarte detaliate. E posibil să le recunoască cineva.
- Vrei să le verificăm împreună? - Pare distractiv...
Am mai obţinut câteva ore de la mass-media.
Bune şi ele.
Prentiss şi Rossi merg să verifice câteva saloane de tatuaje.
- S-a potolit? - Da.
L-ai întrebat de ce i-a spus "Becky"?
Îşi revine el.
Să sperăm...
Pentru că n-avem niciun indiciu cum că fata ar mai fi în viaţă.
N-am reuşit să termin tot ce începusem.
Dacă aş fi făcut-o, ţi-ai fi dat seama ce intenţionez.
Acum, depinde numai de tine.
Aşteaptă căderea nopţii şi arunc-o în râu.
Animalele vor face restul.
Individul le-a ucis pe toate aceste femei?
Aşa se pare.
Şi-a mai răpit una.
- Apoi s-a sinucis? - Da, aşa a făcut.
Foarte bine. A adus un serviciu umanităţii.
Dacă eşti optimist, se poate spune şi aşa.
O să-l trimitem la Institutul Medico-Legal din Tallahassee.
Semnaţi Dvs.?
Semnez eu, dar mai târziu. Mulţumesc.
Mulţumesc frumos.
Sunteţi siguri că putem muta cadavrul?
Nu mai avem motive să-l ţinem aici. Spectacolul regizat de el s-a terminat.
Aţi mai văzut vreodată aşa ceva?
La ce vă referiţi?
La tot. La sinucidere,
la tăieturile din ziare, la jurnale...
Pot afirma, fără teama de a greşi, că aşa ceva n-a mai văzut nimeni.
Ce frumuseţe, frăţie!
E "costum"? Îl acoperă complet?
Aproximativ.
"Omul ilustrat", nu alta.
E a doua oară când aud asta pe ziua de azi.
- De carte? - Reid a pomenit de ea.
Toţi cei care lucrează în domeniu ştiu povestea.
Spuneaţi că tipul s-a sinucis?
Şi-a tăiat venele sau ce?
Hai să ne limităm la tatuaje. Ştii cine-ar fi putut face aşa ceva?
Aş vrea eu... l-aş angaja fără să clipesc.
Par a fi portrete.
E greu să reproduci portrete pe piele, frăţie. Credeţi-mă.
S-a împuşcat?
Zic asta pentru că nu-i apare capul în nicio poză.
Tu ce crezi? Toate tatuajele au fost făcute de acelaşi artist?
Aşa se pare, dar n-au fost făcute în acelaşi timp.
La unele, cerneala e mai nouă.
Dac-aş vedea corpul, poate că v-aş putea spune mai multe.
Pune-ţi pofta-n cui. Ce ne poţi spune despre tatuaje?
Sunt o mulţime de portrete. Ce semnifică?
Asta încercăm şi noi să aflăm.
Staţi puţin.
- E ceva ciudat aici. - Ce anume?
Trandafirul ăsta ascunde ceva.
Pare a fi... o cruce. Una mare de tot.
- Unde? - În interiorul trandafirului.
E făcută de-un cârpaci.
Şi-a tatuat un trandafir peste ea, s-o acopere. Aţi văzut?
Da.
E clar că-i făcută de-un amator.
Probabil de cineva din puşcărie.
Dac-a fost închis, aşa s-ar putea explica cum de un A.N. de 50 de ani
a început să ucidă doar după ce-a împlinit 40.
Individul e ucigaş?!
Ştim că violatorii devin ucigaşi doar după ce fac închisoare.
Învaţă că nu trebuie să lase martori.
Garcia poate afla de unde provine, folosind programul de recunoaştere biometrică.
Să-nţeleg că n-am nicio şansă să-l văd pe mort?
Niciuna.
P.G.! Îţi trimit o fotografie a unui tatuaj.
Ştiai că spaţiul gol de pe spate îl fac să semene perfect cu "Omul ilustrat"?
Credeam că "Omul ilustrat" e acoperit complet cu tatuaje.
În carte, da.
În film, însă, are un loc liber pe spate, ca să poţi vedea viitorul.
Rossi şi Prentiss cred că-i posibil să fi fost închis
şi că unul dintre tatuaje a fost făcut în închisoare.
E foarte posibil.
Am rugat-o pe Garcia să-l caute în baza de date biometrică.
Biometrică?!
Exact. E, de fapt, un catalog al deţinuţilor şi tatuajelor lor.
Au fotografii detaliate ale tuturor tatuajelor, de pe toţi deţinuţii.
Ce s-a întâmplat?
Gura!
Stai jos, te rog.
Poţi să-mi spui.
Putem sta şi...
Am putea discuta despre asta. Am putea să...
Nu pleca! Te rog...
Nu vrei să vorbim?
Cred că tata e tare îngrijorat de soarta mea.
Tu n-ai tată?
Nu mai am pe nimeni.
Te implor...
Lasă-mă să plec înainte să se-ntoarcă el.
Nu se mai întoarce.
Ce-ai spus?!
Stai!
Poţi să-mi dai drumul.
Poftim?!
Să ştii că n-o să spun nimic, nimănui.
Jur că n-o să spun.
N-o să spui?!
Ştiu...
Ştiu că şi tu te temi de el.
N-o să spui nimic...
pentru că n-o să ieşi vie de-aici.
Nu mă omorî...
Nu mă omorî, te rog...
Nu mi-a fost niciodată frică de el.
L-am iubit.
Aş fi făcut orice... de fapt, chiar am făcut totul pentru el.
A fost capodopera mea.
Eu...
Nu...
Sângerezi!
Voi putea să completez ultimul loc rămas liber din colecţie.
Ultimul loc... Ultimul loc...
Ceva nu-i în regulă.
Băieţi! Individul avea, de fapt, un singur loc liber.
Ce vrei să spui?
Locul de pe piept, unde am presupus că urma să fie portretul Rebeccăi...
Ce-i cu el?
În jurnal scrie despre "ultimul loc liber". După ce-l umple, opera va fi completă.
- Aşa, şi? - Parcă n-avea un singur loc liber.
Pe spate, în mijlocul "arborelui", e un loc gol, uriaş.
De ce-ar fi scris despre finalizarea operei, când nu era deloc aşa?
- Trebuie să examinez cadavrul. - Vin cu tine.
Sun imediat legistul şi-l anunţ că venim.
Spune, Garcia.
Am căutat tatuajul acoperit în sistemul de localizare morfologică.
Spune-mi c-ai găsit ceva, iubire.
Nu mă întrerupe, Emily. Strici dramatismul relatării.
Am analizat culoarea, designul şi textura.
Probabilitatea ca tatuajul să fi fost făcut în unul din penitenciarele mari
din zona de nord-est e de 95%.
Şirul de dispariţii a început în anul 2000,
aşa că l-am luat ca an de referinţă.
Am găsit 53 de deţinuţi cu tatuaje similare pe antebraţe.
Din cei 53, zece au fost eliberaţi înainte de 2000.
Vă mulţumim pentru atenţie. Noapte bună!
Eşti incredibilă!
Câţi din cei zece au fost condamnaţi pentru viol?
Patru.
E vreunul din ei înregistrat ca locuind în Tallahassee?
Niciunul...
Se pare că, la urma urmei, n-am găsit nimic.
Bob...
Aşa-i! Numele! Individul care a închiriat depozitul
spunea că-l cheamă Bob.
Am înţeles.
Am găsit un Robert Matthew Burke.
A fost condamnat în 1991 la opt ani, pentru viol,
şi eliberat în octombrie 1999.
Femeile au început să dispară în 2000.
Să-mi aminteşti, te rog,
să nu-ncerc vreodată să-ţi ascund ceva, Garcia.
Ar fi imposibil, mon ami. Nici să nu te gândeşti de la asta.
Hotch! Am aflat cum îl cheamă.
Numele A.N.-ului e Robert Matthew Burke.
Burke?!
- Îl cunoaşteţi? - Burke...
Da, numele mi-e cunoscut.
La naiba!
E trecut în registrul de agresori sexuali. Fost deţinut, s-a mutat aici din Virginia.
În noaptea în care a dispărut Rebecca a primit o amendă, aproape de universitate.
E unul din suspecţi.
Am fost la el acasă de vreo două ori în ultimele trei săptămâni.
Am tot încercat să-l interoghez, dar nu l-am găsit niciodată.
- Ştia că-l căutaţi? - Da, am vorbit la telefon cu el.
Promisese că vine luni la sediu, pentru interogatoriu şi prelevare de A.D.N.
Ăsta-i declanşatorul. A conştientizat că, în scurt timp, o să-l prindeţi.
N-avea de gând să meargă iar la închisoare.
- Ştiţi unde locuieşte? - Da, ştiu.
Dumnezeule! Dumnezeule!
Ceva nu e în regulă. Ceva nu e în regulă!
Dezleagă-mă.
Dacă mă dezlegi, o să te ajut.
Nu-s proastă, să ştii!
Copilul tău are nevoie de ajutor.
Opreşte! Nu poţi să...
Zgarda...
Dacă mă ajuţi, o să-ţi dau drumul.
Bine.
Bine...
F.B.I.!
La naiba!
Dacă tatuajele sunt un fetiş pentru el,
ce satisfacţie i-ar fi adus cele făcute pe spate?
Doar nu le putea vedea.
E ceva aici.
Am simţit că zona e puţin ridicată.
Aveţi o lampă cu ultraviolete?
Mulţumesc.
Chiar acolo. Pune mâna.
Ai dreptate! Ce-o fi, oare?
Mulţumesc.
Am citit despre aşa ceva. Tatuaje făcute cu cerneală invizibilă,
ca să nu le poată vedea nimeni.
Frăţie...
Stingeţi lumina, vă rog. Mulţumesc.
Uite unul şi acolo!
Toate sunt legate de figuri.
Duc către locul gol.
Măiculiţă! Ce-i aia?
Un embrion în pântecele mamei.
Complicele e femeie şi-i poartă copilul.
Dumnezeule!
Sângerarea nu se opreşte. Nu prea ştiu ce fac...
Nu vrea... să se oprească.
Nu se opreşte. Nu ştiu ce să mai fac!
Nu se opreşte. Nu ştiu...
Ajută-mă...
Ştim dacă a născut sau nu?
Fiecare tatuaj e datat. Embrionul nu e.
Datarea e sfântă pentru el. E prezentă şi pe tatuaje, şi în jurnale.
Răpirile respectă un anumit calendar.
Nu cred că data de naştere a copilului n-are o importanţă copleşitoare pentru ei.
Înseamnă că femeia e încă gravidă.
În mod sigur nu locuia aici împreună cu o gravidă.
E o simplă garsonieră.
Sigur are o casă pe undeva.
De unde ştiţi?
A ţinut fiecare femeie vreme de un an. Nu putea face asta într-o garsonieră.
Veniţi încoace.
Trebuie să actualizăm profilul şi să limităm listele.
Împinge. Împinge!
Împinge!
Încă un...
Mai e puţin. Împinge în continuare.
- I-am văzut capul! - Nu mai pot...
O dată şi gata!
Bună, micuţule!
Te rog...
Spune-mi că-i fată.
Poftim?
Nu poate fi băiat.
Te rog...
E...
Ai un fiu.
Nu poate fi băiat...
Nu poate fi băiat! Ia-l din faţa mea!
- Trebuie să-l ţii în braţe! - Nu-l vreau.
O să mă rănească, ca toţi ceilalţi.
Eram sigură c-o să fie fată...
Nu!
Trebuie să mă scoţi de-aici!
Ajutor!
Ajutaţi-ne!
Ştiu.
Eşti un dulce.
Gata, gata...
Faptul că femeia e însărcinată ne poate fi de ajutor.
S-o rugăm pe Garcia s-o caute pe listele doctorilor şi ale spitalelor.
Practic, era invizibil. Înseamnă că şi ea e la fel.
După fotografii şi după chinurile la care şi-au supus victimele,
putem presupune că locuiau într-o zonă izolată.
Am văzut cât ura femeile; cu toate astea, a făcut echipă cu ea.
Ce fel de femeie ar fi putut să-l schimbe, oare?
Crezi că s-au întâlnit în închisoare?
Garcia a verificat listele de vizitatori. Nu figurează nicio femeie pe ele.
Aţi verificat şi personalul închisorii, doctorii, voluntarii religioşi?
Am periat o ditamai lista cu toţi prestatorii de servicii
care au efectuat diverse lucrări acolo cât timp a fost închis.
Niciunul nu figurează ca locuind în Tallahassee.
Ce fel de femeie s-ar duce la închisoare şi s-ar îndrăgosti de-un violator?
Una vulnerabilă, fragilă emoţional, atrasă de bărbaţi violenţi.
O persoană apropiată a transformat-o în aşa ceva. E ciclul clasic de abuz.
- Dacă, de fapt, nu el era cel vizitat? - Merită încercat.
Da, draga mea.
Ţii minte registrul vizitatorilor închisorii, pe care l-am verificat deja?
Da. Încă-l mai am la îndemână.
Super. Vreau să cauţi ceva în el.
Există vreo femeie care, cât timp Burke era în închisoare, vizita un alt deţinut,
iar vizitele au încetat după ce Burke a fost eliberat?
Ce chestie... vă caut imediat ce aflu ceva.
Gata, gata...
Nu te pot ajuta!
Gata...
Încălziţi-vă motoarele, băieţi.
O oarecare Juliet Monroe îşi vizita tatăl în închisoare
o dată sau de două ori pe an, din 1992 până în 1995.
Pentru ce fusese condamnat?
Pentru viol.
Victima principală era chiar ea.
Deşi a violat-o, venea să-l viziteze în fiecare an?!
Repetă ciclul în care a crescut.
Exact. A trecut de la o vizită sau două pe an
la una pe lună, între 1995 şi 1997.
Chiar perioada în care Burke era închis pentru viol...
Aşa-i. Frecvenţa vizitelor a crescut la una pe săptămână
în 1998 şi 1999, apoi nu l-a mai vizitat deloc,
începând cu luna octombrie a anului 1999.
Atunci a fost eliberat...
Dacă mai aveţi nevoie şi de alte argumente,
aflaţi că are o casă în nordul Floridei.
Trimite-ne adresa, Garcia.
Eu şi Rossi intrăm prin faţă. Voi mergeţi prin lateral.
Haideţi!
Sunt aici! Ajutor! Veniţi aici!
Aici...
Copilul... copilul...
E... a...
E moartă.
Dă-mi copilul, te rog. Mă ocup eu de el.
O să fie bine.
Ajutaţi-mă...
Eşti teafără, Becky?
Vreau acasă...
Acasă o să şi mergi, draga mea.
O să mergi acasă. Gata, a trecut.
Am vorbit cu părinţii tăi. O să te aştepte la spital, bine?
- Copilul e teafăr? - Da. E într-o altă ambulanţă.
Ce-o să se-ntâmple cu el?
Nu te mai preocupa de el. O să fie bine îngrijit.
E timpul să plecăm, Domnişoară.
Ai grijă de tine.
O să fie bine.
O să-şi revină, oare?
N-aş îndrăzni să pariez împotriva cuiva care-a supravieţuit unui asemenea şoc.
Dar Dvs.?
N-am nimic. Ştiţi cum e... nu pot fi doborât.
Dacă n-aţi fi lucrat atât de intens la caz, nu l-am fi rezolvat.
Cum aşa?
Nu toată lumea ar fi ţinut minte o amendă aparent neimportantă,
primită în zona de unde a dispărut fata.
L-aţi presat continuu.
Aţi rezolvat nouă crime şi-aţi adus-o pe Becky acasă.
E impresionant, Dle. detectiv.
Mulţumesc.
- Trei cărţi, te rog. - Trei cărţi pentru Domnişoara...
Eu o să iau doar una.
O singură carte, carevasăzică...
La ce mergeţi, Dre. Reid? La chintă sau la culoare?
Luând în considerare faptul că şansele de a prinde o chintă
luând o singură carte sunt de cinci la unu, în timp ce şansele de a prinde culoare
sunt de 4,5 la unu, poţi presupune că, dacă joc inteligent, merg la culoare.
Cred c-o să mizez tot pe mâna asta.
Ia spune: cum e?
Adică dacă merg la culoare sau dacă joc inteligent?
Şi una, şi alta.
Păi... deja s-a demonstrat că sunt un geniu,
dar, de fapt, am încercat să prind un ful.
Ful de optari cu şesari în coadă.
- Mereu uit că eşti din Vegas... - Asta aşa-i.
Nu te grăbi. Cărţile mele seamănă cu ale tale,
dar eu am ful de valeţi cu treiari în coadă.
Ai tras trei cărţi şi-ai făcut ful?!
Şansele de-a prinde aşa ceva sunt de 100 la unu!
97 la unu, mai exact.
Te-am curăţat.
Auzi, Prentiss...
"Păcat câştigător"...
Poftim?
Trebuie să aflu.
Ce naiba e un weekend "Păcat câştigător" în Atlantic City?
Derek... ştii că te respect enorm.
Însă... există întrebări pe care, dacă le pui,
înseamnă că, probabil, nu poţi face faţă răspunsului.
Femeia asta are o parte neştiută de nimeni.
Eu nu pierd niciodată!
Una complet diferită.
Ştiu că, în dezvoltarea unui copil, mediul joacă un rol mai important
decât bagajul genetic, dar copilul ăsta...
e născut din doi ucigaşi!
Câţi ucigaşi în serie au avut copii?
Mulţi. Manson avea zece sau unsprezece.
Albert Fish a avut şase.
Gary Ridgeway avea un fiu.
În casa în care Fred şi Rosemary West au ucis zece femei locuiau şapte copii.
Printre victime s-a numărat şi unul dintre copii...
Credeţi că micuţul o să fie normal?
E foarte posibil. Dacă-i adoptat de-o familie bună.
Dacă-i iubit şi îngrijit...
Perfect.
Gandhi scria:
"Am văzut copii care au reuşit cu succes să depăşească răul pe care
ar fi trebuit să-l moştenească;
asta datorită faptului că puritatea e un atribut inerent al sufletului".
Traducerea şi adaptarea: baltzatu
Sync by YYeTs.net www.addic7ed.com