Din episoadele anterioare...
Presa l-a numit "Prinţul Întunericului".
Întunericul e semnătura lui şi vom afla că mereu a ucis aşa.
În timpul penelor de curent jefuieşte, ucide şi lasă un martor.
A scăpat nepedepsit 26 de ani. De ce s-a întors?
- Joe şi Sylvia Spicer au fost ucişi. - Sunt părinţii mei. De ce face asta?
Lasă un supravieţuitor ca să nu fie dat uitării,
dar cu tine este mult mai mult.
Crede că te-a transformat în eroul oraşului.
Vrea recunoaştere. Vrea să ştie toţi ce-a făcut.
- E fiica ta? - Unde este?
- E cu sora mea. - Pe cealaltă linie e Morgan.
- Ne întâlnim acasă la Kristin. - Să mergem.
Tu eşti ţinta lui. Nu-i nimic interesant în casa surorii tale.
Probabil că le-a dus în Santa Monica, în fosta ta locuinţă.
În scurt timp nu vom mai avea recepţie.
- Am pierdut legătura cu Morgan. - Reid? Grozav.
- Lasă arma jos sau moare. - Nu, ridic-o!
- În genunchi. - Nu o face! Nu!
Nu! Ce te-a apucat?
Nu!
- Te vom găsi, ticălosule. - Iar promiţi ceva?
- Te rog, te rog... - Ellie, te voi găsi!
De asta vă temeţi cu toţii.
Reţeaua electrică e suprasolicitată şi a cedat,
scufundând regiunea Los Angeles într-o beznă aproape totală.
Oficialităţile municipale nu vor sau nu doresc
să estimeze momentul când vom avea din nou curent.
Din cauza penei de curent şi a "Prinţului Întunericului",
sunteţi sfătuiţi să încuiaţi uşile şi să fiţi extrem de atenţi.
Şi un slujbaş municipal a declarat, neoficial,
că va fi o noapte foarte lungă.
Ajutor! Ajutor! Vine! Te rog, lasă-mă să intru.
- Lasă-mă să intru! - Opreşte-te!
- Lasă-mă să intru! - E un copil!
- Voi chema poliţia. - Nu avem timp!
Sora lui Spicer nu este în apartament.
Administratorul clădirii a zis că a plecat de câteva ore.
Morgan şi Spicer?
Nimeni nu a intrat sau a ieşit de când s-a tăiat curentul.
Morgan a zis că vin aici, nu?
- Era mult mai aproape decât noi. - Probabil s-a schimbat ceva.
Mobilele nu au semnat. Cum naiba îi vom găsi?
De ce s-ar fi răzgândit Morgan când ştie că nu ne poate spune?
Făptaşul le răpise pe sora şi pe fiica lui Spicer.
- Morgan ştia că nu are timp. - N-avea voie să greşească.
Făptaşul l-a atacat pe Spicer prin intermediul familiei sale.
De când locuieşte aici sora lui Spicer?
- De 6-7 luni. - De asta n-au venit aici.
Dacă vrea să-l rănească pe Spicer, va găsi un loc cu semnificaţie.
Probabil că Morgan şi-a dat seama de acelaşi lucru.
Făptaşul şi Spicer au un loc în comun.
- Santa Monica. - Unde şi-a ucis părinţii.
Să mergem.
Sunt Kurzbard de la Crime Majore. Cer o intervenţie prioritară.
Kristin. Kristin. Kristin!
- Kristin. - Mi-e tot mai greu să respir.
- Respiră mai lent. - Trebuie să o recuperăm.
E doar un copilaş.
Uită-te la mine. Kristin, priveşte-mă.
Spune-mi tot ce-ţi aminteşti despre răpitorul lui Ellie.
Nu vreau să-mi amintesc.
Ştiu că nu vrei, Kristin, dar trebuie neapărat să încerci.
Ellie are nevoie de asta. Echipa mea ne va găsi.
Se vor duce în apartamentul tău, unde le-am spus că mergem.
Când nu ne vor găsi, vor intui unde suntem, aşa cum am făcut eu.
Şi atunci o vom aduce pe Ellie acasă,
dar pentru asta trebuie să te gândeşti.
- Matt... e mort? - Concentrează-te să-ţi aminteşti.
- Bine. - Tipul a călătorit prin toată ţara.
- Cum? Cum te-a adus aici? - Într-o rulotă.
Una veche... şi murdară.
Ţi-e foame?
Ellie?
Nu-ţi face griji. Te vei obişnui.
M-ai lăsat intenţionat să scap, nu? Ca să deschidă uşa.
Vom fi o echipă grozavă.
Spicer?
Kurz, am venit cât de repede am putut.
- Şi Kristin? - A fost bătută şi agresată sexual.
E în ambulanţă. Ştii deja că răufăcătorul a luat-o pe Ellie.
Încă ceva. A mai fost ucis un cuplu, la 1,5 km distanţă, acum o oră.
Am trimis o echipă, dar suntem siguri că e acelaşi ucigaş.
Unde e Matt?
La naiba. Bandajează-mă şi lasă-mă în pace.
- Cum se simte? - E un fleac, Hotch.
Are nevoie de-o tomografie, de copci şi de multă odihnă.
Are dreptate, Morgan.
Nu merg la spital până nu o găsim pe fetiţă.
- Te rog, bandajează-mă. - Morgan, unde e carneţelul?
I-am cerut surorii să-mi spună tot ce-şi aminteşte despre făptaş.
- Şi în ce stare este? - Gravă.
Mă duc să văd cum se simte.
Staţi puţin, băieţi.
Kristin, sunt agentul Prentiss. Lucrez cu agentul Morgan.
- Pot veni cu tine? - Grăbeşte-te, plecăm imediat.
- Mulţumesc. - E în regulă.
- Câţi poliţişti sunt în LA? - În oraş sau în ţinut?
- Tu chiar ştii răspunsul. - Le ştiu pe amândouă.
E albă şi extrem de murdară. E o rulotă foarte veche.
Cu un bărbat alb de vreo 50 de ani, cu o fetiţă de 8 ani.
- Derek... - Sunt bine.
- Nu pari deloc aşa. - Reid, las-o baltă.
Biroul local a găsit nişte telefoane prin satelit.
Ar trebui să evităm problemele de la sol cu electricitatea.
- Bine. - Ştiţi ceva despre Ellie?
- Eu doar... - Nu eşti tu de vină.
Din cauza penei de curent şi a"Prinţului Întunericului",
sunteţi sfătuiţi să încuiaţi uşile...
- Am uitat ceva. - Pune-ţi din nou masca.
- Am uitat de radio. - Poftim?
Ascultă mereu la radio în maşină. Ştirile.
Se oprea când auzea ceva despre el. Ascultă la radio...
- Am înţeles. Ascultă la radio. - Pune-ţi masca.
Mai e ceva. Trebuie să-i spui celuilalt agent. I-am promis...
- Garcia. - Scumpete, eşti bine?
- Vreau să verifici ceva. - Ne-am îngrijorat. Adică eu.
- Nu ştiam dacă... - Acum, Garcia.
Caut o rulotă veche, cu număr parţial de California, M-D-3.
Doar atât a reţinut.
Victima crede că sunt primele trei caractere din număr.
Da, domnule.
Sună-mă la numărul ăsta imediat ce afli ceva.
Câteodată ar trebui să se poarte mai profesionist.
Îşi face treaba de fiecare dată.
I-am zis că trebuie să aşteptăm întăriri, dar nu m-a ascultat.
Ne-am despărţit şi-a plecat înapoi înainte să apuc să-l opresc.
Uneori, când e vorba de familie, laşi prudenţa şi procedurile.
Facem şi noi ce putem.
Făptaşul a violat-o pe mătuşă, apoi a bătut-o, fără motiv.
Nu s-a opus şi a lovit-o cu pistolul până i-a zdrobit coastele.
L-a ucis pe Spicer cât stătea în genunchi. Neînarmat.
E un psihopat. Vreau să-l prind.
- Îl vom prinde. - Am face bine să ne grăbim.
A răpit-o pe Ellie ca să se joace. Ticălosului i s-a părut amuzant.
O să se enerveze pe ea. E doar o fetiţă.
Îi va arăta că se teme. Şi când o va face, el o va ucide.
Noi autorizaţii, semn al speranţei în reconstrucţie...
- Nu suntem o echipă. - Ne-ai ajutat să intrăm.
- Am făcut-o împreună. - Dar nu am ştiut.
- Şi de asta nu suntem o echipă. - Încă.
De ce ucizi oameni?
Tata spune că aceia care le fac rău altora sunt laşi,
că nu-i fac rău nimănui care se poate apăra.
Şi cum ar explica tot ce-a păţit în seara asta?
Ţi-a dat drumul ca să nu-mi faci rău. Nu înseamnă că eşti curajos.
- Mi-a dat drumul? - Ca să mă salveze pe mine.
Nu eşti deloc ca el.
Treci înapoi.
Vino încoace. Vino încoace! Să-l ucidem?
Ce? Nu!
Vezi, Ellie? Suntem o echipă. Ai hotărât să-l laşi în viaţă.
Întrebarea nu-i de ce ucid oameni, ci de ce nu-i ucid pe toţi.
Hotărăsc cine moare, dar, mai ales, decid cine rămâne în viaţă.
Sunt ca... Dumnezeu. La fel ca tine, de-acum.
...de la Poliţia din LA.
"Prinţul Întunericului" are o rulotă albă, veche,
şi se plimbă în seara asta prin Los Angeles.
Cei care văd o rulotă albă veche şi prost întreţinută
sunt sfătuiţi să sune imediat la Poliţie şi sub nicio formă...
Ce faci?
Până şi Dumnezeu ştie că uneori oamenii au ghinion.
- Suni pe cineva? - La o firmă de remorcări.
Am făcut pană. Încerc să schimb roata.
Nu, aşteaptă...
După Poliţie, "Prinţul Întunericului" ţine ostatică o fetiţă de opt ani.
Are părul lung şi şaten. Anunţaţi autorităţile dacă o vedeţi.
Avem de-a face cu un făptaş cu un comportament haotic.
Adică?
Ucigaşii în serie, mai ales cei de cursă lungă, de succes,
nu-şi schimbă subit modul de operare.
Atacarea unei ţinte riscante ca un detectiv de Poliţie
apoi răpirea unui copil... e ceva nemaiîntâlnit.
Oarecum. Uneori involuează când ştiu că ne apropiem de ei
şi că nu mai au timp.
Dar acesta nu pare să involueze. Asta presupune pierderea controlului.
Le e tot mai greu să treacă neobservaţi.
Cred se controlează tot mai bine.
De-o viaţă ucide victime care par alese la întâmplare,
apoi l-a căutat, din senin, pe Spicer,
a reconstituit uciderea părinţilor, l-a atras într-o capcană,
l-a ucis şi i-a răpit fiica.
Spectrul comportamental este îngrijorător de diferit.
Da, Garcia.
Bună. Aş vrea să am veşti mai bune, prietenul meu,
dar nu există nicio rulotă în statul California
cu M-D-3 în acea ordine la numărul de înmatriculare. Regret.
Regretele nu ajută pe nimeni. Am nevoie de rezultate.
Garcia nu a găsit nimic după numărul parţial.
Poate Kristin se înşeală.
Nu mă surprinde, având în vedere în ce situaţie era pe atunci.
- Cum naiba îl găsim pe tip? - Luăm legătura cu el.
...lasere şi alte tehnologii foarte sofisticate,
imagini arătând stâlpii telefonici şi pietrele.
Acestea vor determina eroziunea şi schimbarea nivelului mării,
oferind şi informaţii esenţiale despre inundaţii...
Kristin şi-a amintit, în ambulanţă, că făptaşul ascultă ştirile la radio.
Nici nu o mai agresa dacă se spunea ceva despre "Prinţul Întunericului".
- E normal pentru un narcisist. - O, nu.
Ce este?
- Poliţia a informat presa. - Ce vrei să spui?
Un reporter de la locul faptei vorbea despre rulotă şi despre Ellie.
- Deci ştie tot ce ştim şi noi. - Poate fi silit să lase rulota.
- Sau să o ucidă... - Nu, nu cred.
- De ce nu, Rossi? - Vă putea ucide pe tine şi pe soră.
Nu a făcut-o. V-a ţinut în viaţă.
Nu poate fi surprins că-i ştim maşina şi că are un ostatic.
Câte posturi de ştiri sunt în Los Angeles?
- Nu ştiu, vreo 20. - Nu putem ghici pe care îl ascultă.
Şi alertele de urgenţă? Am comunica simultan cu toate.
- Cum facem asta? - Nu ştiu. Cât de greu poate fi?
- E bicicleta fiului tău? - Ce naiba...
- E posibil să fi călcat peste ea. - De mai multe ori?
De două ori, de fapt.
- Dragă? Cine era? - Ellie.
- Paul? - Vezi, Ellie?
Bicicletele înseamnă copii
iar copiii înseamnă părinţi uşor de controlat.
Ia-l pe băiat. Adu-l în camera părinţilor.
- Paul! - Ce-o să faci?
Am de consolat o văduvă. Du-te.
Îmi dau seama că e o cerere neobişnuită.
Aşa e şi situaţia aceasta. Trebuie să vorbesc cu şeful tău.
Nu, nu te sun înapoi. Fă-mi legătura.
Da. Cine sunteţi? Ce funcţie aveţi, dle?
Sunt agentul Jennifer Jareau,
purtătoarea de cuvânt a Biroului de Analiză Comportamentală din FBI.
Am nevoie de acces la sistemul de alerte de urgenţă din LA
şi am fost îndrumată către biroul vostru.
Da, sistemul de alerte de urgenţă.
- Du-l pe băiat în dulap. - Ce?
- Fă-o! Acum! - Voi fi bine, îţi promit.
Nu închide uşa de tot.
Ce faci? Am adus hainele şi pe băiat.
Şi ce?
Ai zis că dacă te ascult îi vei lăsa în viaţă.
Serios? Du-te în baie şi închide uşa.
La naiba!
Are un frate.
I-am zis să le spună vecinilor să cheme poliţia
şi să dea de ştire din casă în casă.
Probabil i-a anunţat deja pe toţi cei de pe stradă.
- Nu-i poţi ucide pe toţi, nu? - Pot încerca.
Haide.
Kristin voia să-ţi spun că regretă că te-a pus să-i promiţi fratelui ei.
A zis că nu e drept. Ce te-a pus să promiţi?
Că nu voi lăsa ca Ellie să păţească nimic.
- Are dreptate. Nu e corect. - E corect ceva din ce facem noi?
De fiecare dată când mă pun să aştept,
ajung la un gradat şi mai mare din Siguranţa Naţională.
Sistemul de alerte este coordonat de FCC, de FEMA
şi de Institutul Naţional de Meteorologie.
Este o porcărie birocratică...
- Da. - Mulţumesc că aţi aşteptat.
Sunt de la FBI. Ne aflăm în Los Angeles.
Un băiat tocmai şi-a trezit vecinii. A fugit de "Prinţul Întunericului".
- Poftim? - A zis că sunt încă în casa lui.
- Amândoi? - E o fată cu el.
- Ţine-mă la curent. - Da.
L-am prins! Uitaţi-l! El este!
Treci încoace.
Cheile. Mereu sunt lângă uşă.
Haide. Mergi. Hai! Urcă în maşină!
Haide!
- Ce, ţi-e frică? - Gura.
Vecinii s-au strâns şi s-au dus după el, dar era deja în maşină.
- Ce vecini curajoşi. - California e, uneori, frumoasă.
Primele unităţi au ajuns aici la patru minute după apel.
A fost blocată o zonă de opt kilometri pătraţi
şi maşina e dată în urmărire.
Credem că nu au reuşit să iasă din acest perimetru.
Spune-le ofiţerilor să nu-l abordeze dacă îl văd. Devine disperat.
Nu va fi uşor. E un ucigaş de poliţişti.
Atunci întreabă-i dacă vor să fie ucisă fetiţa colegului lor.
- A tuns-o. - Jur, când voi pune mâna pe el...
S-ar putea să fie bine. De ce ar deghiza o viitoare victimă?
- Aşa stă treaz toată noaptea. - Citeşte articolul despre Spicer.
Ştim deja că e obsedat de atenţia primită de Spicer.
Da, dar uite ce e subliniat cu trei linii.
"Ellie, de opt ani, deşteaptă şi fericită."
Este... specială.
"De obicei nu-mi plac copiii, dar ea este specială."
- Poftim? - Asta a zis în casă.
Ellie a fost ţinta de la început, nu Spicer.
Da, sunt încă aici. Mereu voi fi aici.
Bine. Mă cheamă Jennifer... Nu. Ştii ce?
Nu-i voi explica totul din nou unui alt birocrat oarecare,
care nu e în stare să-mi răspundă satisfăcător.
Dă-mi pe cineva care poate autoriza lucrul de care am nevoie.
- Nu îl viza pe Spicer. - Trăgeam aceeaşi concluzie.
E ilogic să o cruţe pe fată dacă nu pe ea o voia.
A deghizat-o ca să o păstreze.
Priveşte. Sunt o grămadă. Read le citeşte pe toate.
Am presupus că e obsedat de Spicer
pentru că nu primea recunoaştere pentru cariera acestuia în Poliţie.
Dar poate că nu e lăudat destul pentru fiica lui.
Se consideră responsabil pentru ea.
Nici nu ar fi aici dacă nu-l lăsa pe Spicer în viaţă, acum 25 de ani.
- Se crede bunicul ei. - Ce idee bolnavă.
Doar el trebuie să o înţeleagă.
Şi când o astfel de iluzie e distrusă, e nimicitoare.
Băieţi. Crimele din Orange County, din 1985, poate că n-au fost primele.
- De ce ai făcut asta? Urma să... - Ţi-am spus. Nu suntem o echipă.
Nu suntem o echipă? Urma să...
Am fost bun cu tine.
Avem din nou curent... desigur, în zori de zi.
Alte ştiri. Se strânge laţul în jurul "Prinţului Întunericului".
Poliţia crede că a identificat zona din oraş în care se află.
Da. Sunt... Da, doamnă. Da, doamnă secretar de stat.
Scuze că vă deranjez atât de devreme. Dar... Aţi fost informată. Da.
Desigur. Notez acum numărul. Minunat. Mulţumesc mult, doamnă.
Da, vă ţin la curent. Foarte bine. Mulţumesc.
Hotchner.
Avem acces la sistemul alertelor de urgenţă.
Secretarul de stat a aranjat totul, personal.
Este la Centrul de Comandă şi Control al Poliţiei.
Bine. Du-te acolo, ocupă-te de sistem şi ia imediat legătura cu ucigaşul.
- Poftim? - La mine va dura prea mult.
- Trebuie să vorbeşti cu el, JJ. - Eu?
Îţi dau eu nişte indicaţii.
Făptaşul poate fi încă în zonă.
Dacă îşi face iar apariţia, trebuie să fim pe aproape.
Nu sunt negociator în incidente cu ostatici.
Îmi pare rău. Astăzi eşti.
Dre. Reid, mă suni de pe mobilul tău.
- Da. Avem curent de câteva minute. - Ce face omul meu de bază?
Ştiind aproape sigur că nu vorbeşti despre mine,
n-aş vrea să fiu în locul ucigaşului când va pune mâna Morgan pe el.
- E chiar atât de grav? - A mai ţipat vreodată la tine?
"Touche". Cu ce te pot ajuta?
Cu câţi ani în urmă poţi extinde căutarea, Garcia?
- Despre câţi ani e vorba? - Caut o anchetă de crimă din 1968.
- Asta e camera. - Ce să fac?
Apasă pe întrerupător când eşti gata şi vei întrerupe orice semnal radio.
- Doar atât? - E făcut să fie simplu.
Bine. Mulţumesc.
- JJ. - Sunt aici.
Strângem informaţii despre Flynn care ne-ar putea ajuta mult.
Doar aşteaptă puţin. Eşti bine?
- Hotch... Dacă greşesc? - Nu te teme. Nu o vei face.
Te sun eu înapoi.
Acum... treci înăuntru.
Treci înăuntru şi nu ieşi până nu te chem!
- Aşa repede? - Aveai îndoieli?
Te pun pe speaker.
Să încep spunând că o crimă veche de 40 de ani într-o suburbie din LA
este o cerere imposibilă.
Astea fiind spuse, ştiu că Biblioteca Pollack de pe Cal State...
- Garcia. - Da, domnule. Scuze.
Oricum, crima a iscat un scandal.
Şi ăsta e mare lucru în California anilor '60.
Nu ştiu cine vorbea acum, dar... bine zicea.
Nora Flynn era o prostituată drogată locuind în deşert, lângă Los Angeles.
Îi plăceau motocicliştii duri şi într-o zi, ea şi clientul ei
au fost ucişi de fiul ei de 13 ani, Billy. Împuşcaţi.
Clientul, pe nume John, le-a spus poliţiştilor înainte să moară
că Billy l-a pus să-l implore să fie cruţat, dar oricum l-a ucis.
- El este. - A fost condamnat, dar...
- Era minor. - Aşa-i.
La 18 ani, în 1973, a fost eliberat şi-a dispărut.
Nu a dispărut.
N-a spus niciodată de ce i-a ucis, deşi a avut o copilărie oribilă.
Vă trimit o poză cu el, din data când a fost eliberat.
- Trimite-i fişierul lui JJ. - Sigur, stăpâne.
- Garcia vă spune adio... - Stai puţin.
- Bună. - Bună şi ţie.
Scumpo, îmi pare rău că m-am răstit la tine.
Dragule, iubirea noastră e de nezdruncinat.
- Nu ne poate sta nimic rău în cale. - Pe cuvânt.
Să vii întreg acasă. Îţi voi lăsa lumina aprinsă.
- Hotch. - JJ, ascultă.
Cel mai important este să stabileşti un punct comun cu el.
Un punct comun. Da.
Îţi cer unul dintre cele mai grele lucruri din cariera ta.
Trebuie să te apropii de el. Să-l simpatizezi. Să nu-l judeci.
Garcia îţi trimite date despre el şi despre copilăria lui.
Citeşte-le. Te vor ajuta.
Simţind că îţi pasă de el, îi va păsa şi lui de Ellie.
Trebuie să înţeleagă că o chinuie aşa cum a păţit el, în copilărie.
Bine.
Dar el trebuie să decidă, pentru că puterea e esenţială la el.
- Puterea? Bine. - Te vei descurca. Vorbeşte cu el.
În regulă.
Citeşte-i dosarul şi începi când te vei simţi pregătită.
- Stai. Vei asculta şi tu? - Da.
Valul de căldură continuă în Southland,
cu temperaturi de până la 40 de grade...
Hai, Billy, te-am cumpărat de la mama ta.
- A plătit bani frumoşi. - Mamă! Nu!
- Fă cum ţi se spune! - Mamă! Opreşte-l!
- O să fiu blând, Billy. Nu te teme. - Nu!
Billy? Billy Flynn?
- Ai... - Cine e Billy Flynn?
Dle Flynn, nu ştiu sigur dacă mă poţi auzi, dar...
Numele meu este Jennifer Jareau.
Lucrez ca purtător de cuvânt, la FBI, la Biroul de Analiză...
Bine. Dle Flynn, vreau să vorbim despre eliberarea lui Ellie Spicer.
Adică vreau să te rog să o faci.
Nu sunt negociator în situaţii de luare de ostatici,
n-am mai făcut niciodată asta, dar, uneori, situaţia ne sileşte...
Uite... Se vede că nu ştiu să negociez.
Dar sunt mamă.
Şi... ştiu ce ţi-a făcut mama ta când erai mic.
Ce era ea, ce te-a pus să vezi, ce i-a lăsat pe bărbaţi să-ţi facă,
iar asta mă face aşa de...
Nu e drept. Şi nimeni nu poate îndrepta asta.
Aş vrea să o pot face, dar...
De-aş putea să mă întorc în timp şi să împiedic ce se petrecea...
Aş vrea să te iau în braţe şi să-ţi spun că totul va fi bine.
Asta ar trebui să facă mamele.
N-ar trebui să te rănească, ar trebui să-ţi ia durerea.
Ar trebui să te ţină în braţe, spunându-ţi că totul va fi bine.
Ar trebui să-ţi spună că tunetul e făcut de îngerii jucând popice
şi că nu-i nimic dacă te temi de întuneric
şi că nu-i o prostie să crezi că ai monştri un dulap,
aşa că nu-i nimic dacă vrei să dormi cu ea "doar atunci",
pentru că ţi-e frică să stai singur în cameră.
Ar trebui să spună că nu-i nimic dacă te temi,
nu să fie cele de care ţi-e frică.
Dar, mai ales, ar trebui să te iubească necondiţionat.
Ce-ai păţit nu e drept, nu-i corect, dar...
Ar trebui să mă apropii de tine. Să te simpatizez. Să înţeleg.
Dar nu pot. Te-aş minţi.
Adevărul e că nu înţeleg ce ai făcut tu.
Nu te simpatizez pentru că ai ucis oameni atâţia ani.
Şi mai ales nu pricep de ce ai răpit-o pe Ellie.
Pot doar să-ţi spun ce ar trebui să-ţi zică orice mamă:
că nu poţi scăpa de durere făcându-i rău altuia.
Că nu vei uita nopţile când te-ai culcat speriat şi singur
dacă sperii pe altcineva, aşa cum faci tu cu Ellie.
Nu e drept ce-ai păţit.
Dar nici ce-i faci ei nu e corect şi tu înţelegi cel mai bine asta.
Tu ai puterea. Poţi face orice vrei.
Dar, măcar o dată, poţi folosi acea putere
să faci pentru Ellie ce-ar fi trebuit să se facă pentru tine.
Poţi alege să îi dai drumul.
Poţi să o înveţi că există monştri şi că nu-i nimic dacă te temi de ei.
Dar că nu trebuie să-i laşi să învingă.
Şi nici să fii unul dintre ei.
Agentul Prentiss. Bună, doctore. Da, domnule. Mulţumesc.
Plămânii lui Kristin au cedat. A murit acum câteva minute.
- Ellie nu mai are pe nimeni. - Kurzbard.
- I-a dat drumul. - Unde?
A coborât din maşină şi-a eliberat-o. E într-o casă din apropiere.
- El unde e acum? - În altă casă, în capătul străzii.
JJ. Nu ştiu dacă ai aflat. I-a dat drumul. Ai reuşit.
- Am trimis echipajele SWAT, Kurz. - Şi un echipaj special.
Da, dar va dura ceva.
Am instalat un telefon cu linie directă, dar până acum...
Ne urmăreşte.
Sunt detectivul Kurzbard. Vrea să vorbiţi.
Ce-i?
- Vrea să mă duc acolo. - Morgan.
Îl cunosc, Hotch. Dacă nu m-a ucis până acum, nici nu o va face.
- Nu. - Îmi susţin profilul iniţial.
Nu-mi va face rău dacă nu voi părea speriat.
Când tu ai avut nevoie de noi, ţi-am fost alături.
- Ăsta e al meu. - Eşti sigur?
Mai mult ca niciodată.
Aici, agentule.
S-a terminat, Flynn.
Acum cinci ani, trebuia să te ucid în dormitorul ăla.
- N-ai putut să o faci. - N-am putut?
- Nu mă tem de tine. - Chiar crezi că-mi pasă aşa de mult?
Atunci împuşcă-mă. Hai. Împuşcă-mă.
Nu poţi. Slujba mea este să-i studiez pe cei ca tine.
Ştiu mai multe despre tine decât tu însuţi.
Poate că ţie nu ţi-e frică, dar lor le este.
Dacă îndrepţi arma spre ei te voi ucide. Ţi-o promit.
Mama dansa cu mine. Ştii cine era Cyd Charisse?
- Semăna puţin cu ea. - Lasă arma jos şi ridică-te.
Când am împuşcat-o... m-a privit cu atâta...
Cred... că se simţea uşurată. Cred că am ajutat-o să scape.
Era adevărat sau doar mi-am imaginat, ca să accept mai uşor gândul crimei?
Oare am ajutat-o să scape? Chiar am... eliberat-o?
Toţi anii ăştia, tu ai crezut că îi ajuţi pe oameni?
Nu, cred că nu. Crezi în Rai?
E ultima ta şansă.
Crezi că o voi vedea acolo? Că voi mai primi o şansă?
Mi-ar plăcea.
Familia este un loc de întâlnire al minţilor.
Dacă acestea se iubesc,
casa va fi frumoasă precum o grădină cu flori.
Dar dacă minţile îşi pierd armonia,
casa va fi ca o grădină cu flori răvăşită de furtună.
Buddha.