Din episoadele anterioare...
Am primit un mesaj pentru tine de la Sean McAllister.
Părea foarte important.
Sean! Voiam să te sun.
Am fost ocupată cu un caz.
Ian Doyle a dispărut din închisoare. Interpolul nu-l poate găsi.
- Ce vrei să spui? - A dispărut, Emily.
Prentiss, ce se întâmplă cu tine?
Am văzut că-n ultimele zile te-a ros ceva.
Derek, pentru că te plac, o să te rog să nu faci asta.
Ce se întâmplă? Vreau să vorbesc cu Sean.
Au prins-o.
Lasă telefonul. La pământ!
- Sunt în pericol? - Cu toţii suntem.
- Tsia, sunt Emily. Unde eşti? - În Bois du Boulogne.
Asta da, schimbare de adresă.
Nu e unicul lucru care s-a schimbat. M-am logodit.
Deci tu şi Jeremy o să... E minunat!
- Emily, ce s-a întâmplat? - Te-a căutat Sean?
Da, mă sună de zile întregi.
- Dar n-ai vorbit cu el? - Nu mai lucrez pentru el.
Nici Doyle.
Sean crede că suntem în pericol.
Însă doar eu am avut o legătură personală cu el.
Doyle ştie că Lauren Reynolds a murit într-un accident de maşină.
Jeremy şi eu ne-am asigurat de asta. În regulă?
Vreau să te aud cum o spui. Haide.
Lauren Reynolds e moartă.
Scumpo, ai încredere în mine. Ai murit şi suntem în siguranţă.
Bine. Dar ai grijă. Toate cele bune lui Jeremy. Pa.
- Cine e Lauren Reynolds? - A fost o prietenă a mea.
- Cum a murit? - Într-un accident de maşină.
Îmi pare rău.
Bună dimineaţa.
- Să începem. - Vă mulţumesc că aţi venit.
Nu prea avem timp.
Molly Grandin, 25 de ani. A dispărut de aproape o zi.
Maşina i-a fost găsită în parcarea unui centru comercial.
De la şeful poliţiei din Syracuse ştiu că în urmă cu patru luni
şi Gail Langston, de 25 de ani, a dispărut.
Trupul lui Gail a fost găsit după trei zile în lacul Onondaga.
Fusese ţinută prizonieră, i s-au zdrobit mâinile şi picioarele
apoi a fost ucisă prin înjunghiere.
Maşina ei a fost găsită în aceeaşi parcare ca a lui Molly.
În afară de maşini, de ce credem că e acelaşi agresor?
Amândouă luaseră destule haine şi produse de toaletă
cât să le ajungă peste weekend.
În ambele cazuri, bagajele au fost găsite în maşină
împreună cu genţile şi cu telefoanele lor mobile.
Dacă ucigaşul îşi păstrează modul de operare,
Molly mai are doar 36 de ore de viaţă.
- Să mergem. - Avionul ne aşteaptă.
Vă rog! Să mă ajute cineva!
Ajutor! Vă rog!
Dumnezeule! Vă rog, ajutaţi-mă!
CRIMINAL MINDS Sezonul 6 Episodul 15
"E greu să găseşti un inamic cu avanposturi în mintea ta."
Sally Kempton.
Bine, fetiţo. Mai caută.
Garcia n-a găsit niciun punct comun între vieţile victimelor.
Deşi nu se cunoşteau, aveau multe în comun.
Ce-ţi sare în ochi?
Amândouă sunt scunde, dar asemănarea nu-i doar fizică.
Sunt timide în faţa camerei, nu le place să fie fotografiate.
Sunt uşor de dominat şi de controlat.
La 25 de ani, sunt mai vârstnice decât majoritatea studenţilor.
Au semestre neterminate sau de la care au lipsit.
Amândouă provin din clasa de mijloc şi nu au avut bursă.
Probabil că le-a fost greu să şi lucreze cu normă întreagă.
Învaţă în şcoli private mai mult de dragul aparenţelor.
Făptaşul le putea întâlni în campus, poate fi un alt student.
Sau un angajat. Om de serviciu, paznic.
Se apropie de ele deoarece are un trecut asemănător?
Amândouă se pregăteau să plece cu el în weekend.
Probabil într-o escapadă romantică.
Nu doar le cunoaşte, ci are relaţii cu ele.
Prentiss, du-te în apartamentul lui Molly.
Dacă-l cunoştea pe răpitor, poate găseşti dovezi acolo.
Reid şi Morgan, mergeţi unde s-a găsit cadavrul.
Dar trupul lui Gail s-a descoperit cu peste patru luni în urmă.
Probele n-au dispărut până acum?
Poţi afla multe despre ucigaş după locul unde-şi lasă victimele.
Garcia, ce ai găsit?
Şeful poliţiei din Syracuse a reţinut un suspect.
- Îl cheamă Lyle Donaldson. - E fostul prieten al lui Molly.
Donaldson are o barcă şi pescuieşte de două ori pe lună
în zona unde a fost găsită Gail Langston.
- Era coleg de clasă cu ea. - Şi nu-şi controlează furia.
A fost arestat de trei ori pentru agresiune.
De două ori pentru că a bătut-o pe Molly Grandin.
El trebuie să fie făptaşul, nu?
Criminalii în serie nu atacă persoane apropiate lor,
dar vom vedea dacă profilul i se potriveşte.
N-o cunoşteam pe Gail Langston.
Da, aveam un curs comun, dar mai aveam o sută de colegi.
Oricum nu mă prea duceam.
Ştiam că Gail a fost ucisă, dar...
Asta pare să fie tortură.
Clientul meu e alături de tine, agent Rossi.
Cum putea să-şi tortureze iubita în acelaşi timp?
Lyle, ai vreun prieten care are o cabană?
Poate un amic de la pescuit?
Un loc retras unde s-o ţină pe Molly până te întorci tu?
Nu. Sunteţi nebuni. Nu i-aş face niciodată rău...
Am făcut câteva chestii de care nu-s mândru, dar...
- Ajunge. - N-aş putea face aşa ceva.
Ultima oară când ai bătut-o, te-a părăsit?
A fost arestat, dar nu şi pus sub acuzare.
După ce i-ai rupt falca, a mai vrut să iasă cu tine?
Reuşeam mereu să ne împăcăm.
Însă nu şi acum. Minţea. Era cu altcineva.
- Cu cine? - Nu ştiu. Dar era clar.
Molly se schimbase.
Se îmbrăca altfel şi ieşea în cluburi.
Când eraţi împreună, tu controlai lucrurile astea?
Şi tipului ăstuia îi place să o controleze.
Aici e uşor să găseşti un cadavru, mai ales dacă nu-i tras la fund.
Nu avea urme postmortem că i-ar fi legat greutăţi.
Răpirea lui Gail a fost planificată cu grijă.
Nu cred că făptaşul s-ar speria şi şi-ar pierde controlul.
Stăpânirea de sine e prioritară.
Gail a fost bătută într-un fel anume.
Cu un ciocan de lemn, la mâini şi la picioare.
Uită-te la asta. Rănile de cuţit sunt paralele.
Par mai mult răni prin găurire.
Legistul crede că sunt făcute cu o şurubelniţă.
- Deci foloseşte unelte. - Rănile clar au un scop.
Ai vizitat-o pe Molly la Urgenţă în urmă cu vreo cinci luni?
Sigur că da. Apoi i-am cumpărat o maşină.
- De ce? - Accidentul o putea ucide.
Mergea pe bicicletă în oraşul ăsta pe o asemenea vreme? Prea periculos.
Molly ţi-a zis că a suferit un accident cu bicicleta?
Da.
Ştiai că are o relaţie în care era agresată.
Nu era aşa.
I-au plăcut dintotdeauna bărbaţii care o cârpeau?
Molly nu-i aşa.
Fiica mea se ţine de şcoală. Are şi o slujbă.
O să termine Universitatea.
N-am ridicat niciodată mâna la fata mea.
Mulţumesc.
"Şi astăzi, şi mâine"?
Poate a vrut să scufunde cadavrul umplându-l cu apă.
La început ar fi mers,
dar după câteva ore, ţesuturile descompuse creează gaz
iar cadavrul devine flotant.
Deci voia s-o vadă murind, apoi scufundându-se în apă.
Un caz clasic de înmormântare în apă.
Aşa se pare, cu o singură excepţie. Femeile practică aşa ceva.
Victimologia şi agresiunea fizică indică un bărbat.
Până acum.
Prentiss.
Morgan şi cu mine credem că făptaşul e o femeie.
De asta nu sunt urme de viol.
La un făptaş obsedat de control violul face parte din meniu.
Molly avea o colegă de apartament.
Trebuie să fi ştiut cineva.
Deci Molly a păstrat secretul cu un motiv.
Oricine ar fi fost, a plecat de curând, în grabă.
Voi vorbi cu vecinii. Mulţumesc, Reid.
Vecinii au văzut o femeie venind în apartamentul lui Molly
în ultimele câteva luni, însă nu o pot descrie.
Nimeni n-a cunoscut-o?
Nu. Ştim doar că era o femeie de vreo 20 de ani, şatenă, comună.
Molly nu i-a spus nimic despre ea tatălui ei sau colegilor de la muncă.
- Nici Lyle nu ştia. - Mai e aici?
Nu l-am putut acuza de nimic şi l-am eliberat.
Trebuie s-o luăm de la capăt şi să analizăm ambele cazuri
din perspectiva unei ucigaşe.
Le voi întreba pe rudele lui Gale despre femeile din viaţa ei.
Prentiss, tu şi Seaver mergeţi iar în apartamentul lui Molly.
Aflaţi ce mai ascunde.
Sună-l pe tata şi fă-l să creadă că am păţit ceva.
Serios? Gândeşte-te mai bine. Cine să-i spun că sunt?
Nu prea ştiu... Tu ai mai făcut-o. Eu nu.
Jane? Nu mă lăsa aici.
Haide, Molly. Relaxează-te, Molls.
Nimeni nu arată bine când e speriat.
Sunt încă tulburată. Scuză-mă.
Treci peste asta. Eşti enervantă când te agiţi.
M-am trezit îngrozită. Credeam că m-a răpit un psihopat.
Ce era să fac?
În fiecare zi se nasc copii.
Le e frig, lumina îi orbeşte şi sunt dezbrăcaţi.
- Şi ce fac ei? - Plâng?
Nu. Au încredere.
Se agaţă de sânul mamei şi-i acceptă iubirea.
- Nu-i aşa? - Da. E adevărat.
Adică tu eşti mama în exerciţiul ăsta?
Nu.
O să ne uităm la filme şi o să petrecem ca fetele.
Doar tu, eu şi Julia Roberts.
M-am săturat. Dezleagă-mă.
Eu...
M-ai scuipat!
Te hrănesc cu mâna mea şi tu mă scuipi!
Nu...
Nu te pot lăsa să sări iar calul.
Te voi ajuta să te îndrepţi.
Ai ajuns o narcisistă nerecunoscătoare.
Eu îl numesc examenul modestiei.
Zdrobeşte gândurile egoiste
ca să fii receptivă la sentimentele şi la nevoile celorlalţi.
Te rog, aşteaptă!
Îmi pare rău!
Şi astăzi, şi mâine.
Şi astăzi... şi mâine.
Era obsedată de mesajele motivaţionale.
Dacă spui că eşti fericit nu înseamnă că aşa şi eşti.
Cred că i-am descoperit secretul.
Iar ăsta... e un jurnal de slăbit.
Vorbeşte cu Garcia.
Vezi dacă plăţile cu cardul reflectă o tulburare în alimentaţie.
- Bună. - Bună. Sunt Seaver.
Câţi bani cheltuia Molly pe mâncare într-o săptămână?
30 de dolari, pentru alimente. Vinerea lua mâncare thailandeză.
E mai groaznică decât mine. Opt dolari pe zi pe cafea.
- Verifici pe câteva luni? - Da. Ia te uită!
Se pare că înainte mânca extrem de nesănătos.
Cumpăra multe medicamente, mergea în fast-food-uri.
Dădea doar câţiva dolari pe săptămână pe alimente.
Morcovi şi sosuri iuţi.
- Şi 17 dolari la McDonald's. - Noaptea pentru îndopat.
Scrie ceva în jurnal?
Înregistra nu doar ce mânca, ci şi ce evacua din trup.
Număra caloriile arse şi-şi cântărea scaunele.
Anorexie/bulimie.
Ultima consemnare e cu zece săptămâni înainte să dispară.
- Când i s-au schimbat cheltuielile? - În urmă cu vreo trei luni.
S-a înscris la o sală de yoga şi la cursuri de gătit.
Mulţumesc.
Trebuie să aflăm dacă Gail Langston a făcut la fel înainte de a muri.
Rossi vorbeşte chiar acum cu familia ei.
Gail avea mulţi prieteni?
Gail n-a avut niciodată multe prietene.
De-ar fi cunoscut pe cineva, am fi aflat.
Locuia cu cineva?
În apartament are o canapea aranjată pentru a dormi pe ea.
În locul ăla strâmt? În niciun caz.
Dacă venea vreo rudă în oraş, stătea în casa noastră.
Erai apropiat de sora ta?
- Ne spuneam totul. - Erau prieteni la cataramă.
Se schimbase cu câteva luni înainte de a fi ucisă.
Devenise foarte secretoasă.
Peter, o spui de parcă ar fi un lucru rău.
În ce sens se schimbase?
Se simţea mai bine. Era mai fericită, mai sigură pe ea.
În sfârşit îşi reluase studiile. Şi lucra din greu.
De ce şi-a îngheţat studiile?
- Voia să... - Era deprimată. Foarte rău.
Avea doar toane.
S-a tratat vreodată pentru depresie?
- Am găsit-o, o dată, în cadă. - A fost un accident.
Am dus-o la Urgenţă şi au trimis-o la tratament.
Apoi s-a simţit mai bine.
Avea zile bune şi zile proaste, dar doctorul a zis că e normal.
Se ducea la psiholog sau în vreun grup de suport?
Spunea că elimină gândurile negative şi că începe să se cunoască.
- Se simţea mult mai bine. - Dar nu era ea însăşi.
Şi propoziţia "Şi azi, şi mâine"?
Pe asta o folosea cel mai des. Şi dădea rezultate.
Nu cred că sloganul are un autor anume.
Apare în cam orice carte motivaţională.
Azi am citit vreo 22. În toate era un plan în trei părţi.
Prima fază e gândirea pozitivă, vizualizarea ţelurilor în viaţă.
Ca să îşi facă curaj pentru a trece la faza a doua.
Paşii reali pentru împlinirea ţelului.
Gail s-a pus cu burta pe carte, a obţinut note foarte bune.
Molly a renunţat la jurnalul ei şi a început să mănânce mai sănătos.
Nu cred că doar expresiile motivaţionale
au ajutat-o să facă paşi atât de mari.
Poate de asta s-a mutat ucigaşa împreună cu ele.
Aşa le putea încuraja tot timpul.
Supraveghea dieta lui Molly şi studiile lui Gail.
La început metodele ei au dat rezultate.
A ajuns o eroină.
E o narcisistă pură, deci ajutorarea victimelor
are ca scop accentuarea dependenţei lor faţă de ea.
Pe când le câştiga încrederea, încurajările deveneau inutile.
Atunci planul ei motivaţional se ducea de râpă.
În faza trei, subiecţii se descurcă independent.
Dar programul ei nu se încheie.
Le ţine prizoniere, le distruge fizic.
Este oratorul motivaţional din Iad.
Ce făceai pe jos? Încercai să vii singură aici?
- Ai fost plecată mult timp. - Ţi-am adus provizii.
Nu vrei să ai vreo infecţie de la bandajele neschimbate, nu?
- Poate ar trebui să merg la spital. - Prostii. Nu eşti o povară.
Nu pot merge şi nu mă pot duce singură la baie.
De asta ţi-am adus astea. "Voila"!
Vrei să port scutece?
Nu-i nicio ruşine. Doar până vei merge din nou.
Am nevoie de un doctor adevărat.
Poate am nişte calmante.
Nu le folosesc pentru că prefer să întăresc voinţa.
Jane, am nevoie de ajutor. Te rog, lasă-mă să plec de aici.
Nu vreau să mor în camera asta.
De gândeşti aşa de pesimist? Vei fi bine.
Mă pricep să-i îngrijesc pe oameni. E vocaţia mea.
- Vreau să plec acasă. - Eşti adorabilă.
Tu însăţi ai zis că nu poţi merge nici la baie.
Primul pas e să recunoşti că ai nevoie de ajutor.
Apoi vizualizăm.
Imaginează-ţi că traversezi camera pe picioarele tale.
Acum văd...
Te descurci de minune. Aproape ai reuşit.
Acum spune odată cu mine. "Şi azi, şi mâine".
Şi azi, şi mâine.
Din nou. Dar cu mai multă convingere.
- Şi azi, şi mâine! - Minunat.
Căutăm o femeie albă de 20-30 de ani,
probabil de condiţie medie, locuind în zona oraşului Syracuse.
Probabil are o slujbă prin care îngrijeşte oamenii,
maseză, manichiuristă, coafeză, antrenoare de sport.
Femeile au încredere să-i povestească vieţile lor personale,
împărtăşindu-i lucrurile de care sunt nesigure
pe care ea la foloseşte apoi pentru a le manipula.
Credeţi că se dă drept psiholog sau consilier?
Mă îndoiesc.
Personalitatea ei narcisistă nu-i dă voie să asculte ceva
care n-o are pe ea în centru mai mult de câteva clipe.
E greu să înveţi ceva când te simţi expert.
Nu credem că e capabilă să obţină vreo diplomă.
Dar n-are nevoie de calificare pentru o slujbă de genul ăsta?
Da, însă se pricepe la manipulare.
Probabil aşa a obţinut multe slujbe înainte să se afle c-a minţit.
Căutaţi la săli de sport, în saloane, în săli de yoga
angajaţi concediaţi în ultimii doi ani.
Trebuie să o identificăm repede pe această femeie
dacă vrem să o găsim în viaţă pe Molly Grandin.
De ce nu ne-ai spus că Molly suferea de anorexie?
N-am ştiut.
Nu-i chiar aşa de grav. A fost mereu grăsuţă.
Întotdeauna a avut grijă ce mănâncă.
- S-a tratat? - Nu credem în aşa ceva.
Suntem oameni muncitori. Ne rezolvăm singuri problemele.
Să-mi spui tot ce ştii!
Dle Grandin, nu înţeleg de ce e mai important
să păstrezi secretele lui Molly decât să o găseşti în viaţă.
Nu e. Dar nu voia să ştie nimeni de problemele ei.
Fiica ta e vulnerabilă mai ales din cauza problemelor emoţionale.
Trebuie să ştim despre Molly la fel de multe ca răpitoarea ei.
Aşadar, te întreb din nou. Mai ţii vreun secret?
Acum un an a cedat. Malnutriţie. Anemie.
Nu mânca.
- S-a tratat? - 30 de zile.
La Centrul Finley pentru tulburări alimentare.
La spitalul Syracuse General.
Da. De ce?
Gail Langston a fost tratată tot acolo, pentru depresie.
Trebuia să vă spun.
Da.
Fantastic. Sunt impresionată.
Vei aprecia fiecare pas, pentru că o meriţi.
Unde eşti pe spectrul optimismului?
La nivelul 4.
Nu, la 9.
Nu te cred. Te gândeşti la altceva.
Nu, sunt atentă la tine.
Nu te gândeai din nou la Lyle?
Nu. Am terminat-o cu el. Nu vom fi nici măcar prieteni.
Serios? Sunt mândră de tine.
N-ai de ce. El s-a despărţit de mine.
Pun pariu că acum îl vrei mai mult ca niciodată.
De câte ori mi-ai promis că nu te vei vedea cu el,
apoi ai făcut-o pe furiş?
Să nu ne certăm din cauza lui. Hai să ne uităm la un film.
De câte ori trebuie să te mai bage în spital
până îţi vei da seama că nu se va schimba niciodată?
- Nu-i pasă de ce simţi tu. - Ştiu.
Ba nu! Încerc să te salvez de tine însăţi.
Discuţiile clar nu te ajută. Nu voi mai vorbi.
Garcia, ambele familii ne-au dat fişele medicale ale fetelor.
Le-ai văzut?
Da. Au fost internate în acelaşi spital,
dar în programe diferite şi în alte perioade.
Poate ucigaşa lucrează la spital?
Chiar dacă a obţinut slujba prin minciună,
nu cred că şi-ar fi păstrat-o destul cât să ajungă la fişele pacienţilor.
Ne-am înşelat în profil.
Nu-şi găseşte victimele întâmplător. Le vânează.
Garcia, spitalul filmează intrările şi ieşirile?
La cât trafic de medicamente se face, sigur că da. Pot obţine imaginile.
Scuzaţi-mă.
- Tsia? - S-a dus.
- Cine? Ce se întâmplă? - Jeremy e mort.
Poftim?
Am venit acasă de la muncă, iar el zăcea acolo.
Făcuse un duş. Nu ştiu. N-am văzut nimic.
- Cred c-a fost un cheag de sânge. - N-are nici 40 de ani...
Nu avea puls, aşa că am chemat o ambulanţă.
Au încercat să-l resusciteze...
- A pătruns cineva în apartament? - Nu cred.
Se dusese să alerge. Se antrena pentru maraton.
- Pe traseul obişnuit? - Da. Dar s-a întors mai devreme.
M-a sunat şi mi-a zis că nu se simte bine.
S-a prăbuşit când alerga? S-a ciocnit de cineva?
Dumnezeule.
De cât timp vorbim? Trebuie să pleci de acolo.
Ia avionul. Întoarce-te în SUA. Plăteşte cu bani gheaţă.
E clar?
El e, nu-i aşa? Doyle.
Aruncă mobilul ăla şi vino acasă, în siguranţă.
Mulţumesc, scumpo.
Mi-ai adus berea mea preferată!
Molly şi Gail au avut doctori diferiţi,
dar amândouă s-au dus la farmacia spitalului.
Presupunând că au fost urmărite 10-14 săptămâni până să dispară
am verificat înregistrările din acea perioadă.
Gail Langston, pe 3 iulie.
O vedeţi pe femeia din urma ei, cu cana aia mare de cafea?
Uitaţi-vă.
Peste câteva săptămâni, apare iar. Femeia o urmăreşte.
Înfricoşător.
Are o eşarfă la fel cu cea a lui Gail.
Dă mai tare!
Garcia, femeia s-a purtat la fel când o urmărea pe Molly?
Emily, îmi distrugi finalul.
Iată-le pe Molly şi pe urmăritoare pe 8 noiembrie.
Ia te uită! A fost la cumpărături. Au genţi identice.
Şi 15 minute mai târziu, când ieşeau.
Le urmăreşte, le imită, apoi iniţiază o conversaţie.
Dumnezeule.
E cea mai bună înregistrare din concert cu trupa Rush.
Uite o imagine clară cu urmăritoarea.
- Poţi s-o măreşti şi s-o tipăreşti? - Da. Chiar acum.
De unde ştiai că e preferata mea?
N-am ştiut. Probabil avem multe în comun.
Rudele lui Gail Langston susţin că n-au mai văzut-o niciodată.
Tatăl lui Molly a spus acelaşi lucru.
I-am trimis o fotografie avocatului lui Lyle
dar spune că nu dă de el.
Colegii nu l-au mai văzut de ieri, când a plecat de aici.
- Unde e maşina lui? - A dispărut şi ea.
Daţi-l în căutare.
- Camera asta se învârteşte. - Aşa e.
- Trebuie să mă duc la baie. - Cred şi eu, la cât ai băut.
Ce s-a întâmplat?
Nimic. Totul e perfect.
Ai făcut exact ce mă aşteptam.
I-am spus lui Molly adevărul despre tine de o mie de ori,
dar nu i-a intrat în cap.
Probabil învaţă doar văzând.
Stai aşa. De unde o cunoşti pe Molly?
Ce prost eşti!
- Ştii unde e Molly acum? - Sigur că da.
Eu chiar ţin la ea. Tu eşti ca un cancer.
Din fericire, am găsit eu leacul.
Barrows a găsit maşina lui Lyle în aceeaşi parcare
unde erau maşinile lui Molly şi Gail.
L-a prins şi pe el.
E prea obsedată de putere ca să poată lucra cu oricine,
mai ales cu cineva cum e Lyle.
E dominator şi violent, ca ea. Probabil îl consideră o ameninţare.
Dar de ce l-a răpit acum, când toţi o caută?
Încă n-a terminat cu Molly.
- O să-ţi fac o surpriză. - Mă laşi să ies afară?
Şi mai bine.
Te eliberez.
Înregistrarea asta e minunată. Vino încoace.
Da.
- Te simţi bine? - Minunat.
- Te fac să te simţi bine? - Mă faci să mă simt...
Ce-mi place!
- Te pricepi. - Vino încoace.
Eşti cea mai bună.
Garcia, drul Weingold de la Syracuse General ne-a trimis
lista cu paciente de 20-30 de ani care corespund profilului.
Probabil e din zonă, crescută de un singur părinte sau orfană.
Restrâng căutarea.
Agresoarei îi plac locurile cunoscute.
Caută rude îndepărtate sau adrese anterioare.
A crescut vreuna pe lângă lacul Onondaga?
Stai. Uite una care se potriveşte. Jane Gould.
Bunicii ei aveau o casă în Maple Bay,
unde a fost găsit cadavrul lui Gail.
Mai trăiesc?
Nu. Au murit când Jane era în şcoala generală.
Stă cineva acum în fosta casă a bunicilor?
Da. Facturile de apă şi de curent sunt plătite.
Doar acolo a primit atenţie din partea familiei.
Acolo se simte stăpână pe situaţie.
Îţi trimit adresa. Acum îi difuzez fotografia.
Stai aşa. Doamne sfinte!
Ea e urmăritoarea din înregistrările camerelor de supraveghere!
Ştiu. Te doare.
Lui Lyle nici nu i-a păsat că ai dispărut.
Cât de lipsită de respect de sine trebuie să fii
ca să-l laşi pe un ratat ca el să te bată?
Foarte... foarte mult.
- Acum vezi? - Ce?
Că meriţi ceva mai bun.
Nu merit ceva mai bun. Eu sunt mai bună.
Decât cine?
Decât tine. Şi decât Lyle.
Molly!
Vă potriviţi perfect. De ce nu mi-am dat seama?
Te-ai supărat pentru caseta cu sex?
Ştii că am făcut-o ca să te ajut.
Nu-mi pasă de ce ai făcut-o.
- E problema ta. - Nu recunoşti, Molls.
Uită-te bine la tine. O slăbănoagă cu un băţ. Asta eşti.
- Molly! - Nimic mai mult.
Eşti bine?
Mersi, Garcia.
Drul Weingold a deschis fişa lui Jane.
Nu ne poate da detalii, dar a zis că nici nu-s multe.
Jane n-a recunoscut că se tăia cu lama,
nici ce îi provoca reacţia asta.
Boala ei a început să se manifeste când i-au murit bunicii.
A fost arestată pentru vandalism,
a schimbat două familii adoptive din cauza distrugerii de bunuri.
Încercări disperate de a obţine atenţia celor din jur.
De asta a început să se automutileze? Ca să ceară ajutor?
Ţine de control, ca anorexia.
Adolescentele simt că n-au controlul asupra propriei lor vieţi.
Moartea bunicilor i-a declanşat boala.
O astfel de pierdere, la o vârstă atât de fragedă,
are un efect devastator.
Simţi multă durere, dar nu ai cum să te descarci.
Nimeni nu deţine controlul.
Molly şi Gail simţeau acelaşi lucru.
Jane le-a folosit pentru a se convinge că e importantă.
Mai mult, se crede o salvatoare altruistă.
Nu o orfană pe care n-o voia nimeni.
Opriţi!
Ajutor! Vă rog... Opriţi...
Avem un rănit.
- Aici e liber. - Liber!
Încă nu s-a răcit. Înseamnă că tocmai a plecat.
După aşa o înfruntare, se va duce într-un loc familiar,
unde simte că deţine controlul.
Îl anunţ pe Hotch că ne ducem la lac.
Gata cu durerea. Gata cu dispreţul de sine.
Vei intra în lac şi te vei simţi iubită.
Şi eu le voi ajuta pe altele care s-au rătăcit.
Cât de departe e lacul Onondaga de casa lui Jane?
Mai avem două minute.
Trimite o maşină a poliţiei.
Jane Gould!
FBI! Dă-i drumul!
Îndepărtează-te de fată şi ridică mâinile!
- Se va îneca dacă-i dau drumul! - Ba nu.
- Îndepărtează-te imediat! - Jane! Las-o jos!
Ajutor!
Vă rog, ajutaţi-mă...
Opreşte-te!
Ajutor...
Molly!
Ajutor...
E în stare gravă, dar stabilă.
- Molly. Molly! - Tată...
Vreau să-ţi spun atâtea lucruri, vreau să ştii multe...
Te iubesc aşa de mult!
Trebuie să înţelegeţi! Am vrut doar s-o ajut.
Şi eu te iubesc.
Scumpa mea.
"Soarta nu poate clătina hotărârea unui suflet dârz".
Ella Wheeler Wilcox.
NUMĂR NECUNOSCUT NE VEDEM ÎN CURÂND