Anterior în "Damien"...
Ajutor!
Te învinovăţesc pentru morţile alea.
Răul pe care l-ai simţit în acea noapte...
vine din interiorul tău.
- I-ai arătat altarul? Cum l-a primit? - Se va întoarce.
Sunt trei morţi prin accidente ciudate.
E o sfântă treime.
E agenda lui Kelly.
Probabil lucra la un fel de poveste religioasă.
Ne-am gândit că e timpul pentru o schimbare.
Va prelua Troy.
Lucrează nişte forţe foarte misterioase.
Ele nu pot fi manipulate.
Funcţionează în conformitate cu un plan.
Iisuse.
Sezonul 1, episodul 4. Numărul unui om.
Traducerea şi adaptarea: Dorula.
Acest lucru mă va face cu siguranţă să mă gândesc de două ori
dacă mai port cravată.
Cum ai primit asta?
Ann Rutledge a lăsat-o în baia mea.
Am crezut că te-am avertizat în legătură cu ea.
Am făcut o greşeală. Am lăsat garda jos.
Ea m-a folosit.
Te-a folosit? Cum?
Să-l omor pe Troy Hendrie.
Spui că eşti cumva responsabil pentru moartea lui?
E complicat.
Fiule, ştiu că am pierdut legătura de-a lungul anilor,
dar chiar şi eu pot vedea că eşti dărâmat.
De ce? Ce te frământă?
Vei crede că e o nebunie, că... că sunt nebun.
Nu mă mai surprinde nimic. Ce anume ţi-a spus Ann?
Că sunt Antihristul profeţit în Cartea Apocalipsei.
Nu inventez.
Ştiu că Ann este... o provocare, ca să spun cel mai puţin,
dar asta duce nebunia la un cu totul alt nivel.
Uită de ea. Îmi fac griji pentru tine.
Ai nevoie de ajutor. Te rog să vezi pe cineva.
Contează pe mine cât doreşti.
Şi orice ai face, stai departe de femeia aia.
Sincronizare perfectă.
Ai mers la cumpărături fără mine?
Ţi-am luat nişte baterii noi.
Ştii că nu trebuie să mă tot verifici.
N-o fac. Am nişte veşti.
Collodion Collective vrea să vă întâlniţi.
Organizaţia fotografică?
Da. Le-am trimis portofoliul tău.
Ştii că nu prea-mi place să mă înscriu.
Ştiu, dar ascultă-mă.
Cu editorii, chiar cu Ceci, am fost întotdeauna în lesă,
- îndatoraţi intereselor lor corporatiste. - Vine cu teritoriul.
Collective e deţinută de fotografi.
E complet autonomă.
Vor punctul tău de vedere.
Dacă te acceptă, îţi extinzi raza de influenţă.
Dacă mă acceptă?
Păi, trebuie să te aprobe în persoană.
Nu pot face spectacol acum, Amani.
Haide, omule.
Poţi folosi victoria acum.
Detectiv Shay. De noaptea trecută?
Îmi amintesc. Cu ce te pot ajuta?
Am vrut doar să trec să te văd,
să mă asigur că eşti în regulă.
- Sunt bine. - Bun.
Am auzit de chestia de la metrou de noaptea trecută.
E un lucru bun ca n-ai fost ucis.
Se pare că ar trebui să fi întrebat de tine.
Da, ştii, a fost cineva ucis în metrou, totuşi.
Da, şi a auzit despre asta după ce a tras copilul de pe şine.
I-a salvat viaţa.
Tu cine eşti?
Un prieten.
Ai un nume?
Cu ce te pot ajuta, detective?
Am o grămadă de întrebări
despre incidentul cu taxiul în care ai fost implicat.
Şi am câteva informaţii despre agresorul tău.
M-am gândit că ai putea veni la secţie, am putea vorbi despre asta.
Nu ar trebui să dureze prea mult.
Orice pot face pentru a ajuta.
Vorbim mai târziu.
Sigur.
Ai curaj nu glumă
să tragi aşa puştiul ăla de pe sine.
Am făcut doar ce ar fi făcut oricine.
Da, păi...
majoritatea oamenilor, ar dori să creadă că ei sunt eroii.
Dar, în acel moment al adevărului,
sunt mai preocupaţi de salvarea pielii proprii.
Păcat de celălalt tip, totuşi.
Ce s-a întâmplat?
Un tip şi-a prins cravata în scara rulantă.
N-a putut să se elibereze.
I-a atras faţa direct în maşinărie.
I-a sfâşiat-o larg.
Vrei ceva? Chipsuri? Covrigei?
Da, i-a rupt dinţii...
i-a tocat nasul...
i-a secţionat artera carotidă.
Sânge peste tot. A fost un dezastru.
Ştii...
a fost cam în acelaşi timp în care tu l-ai salvat pe puştiul ăla.
Am văzut ceva agitaţie.
Cum l-ai cunoscut?
Pe cine?
Pe tipul de pe scara rulantă.
Nu l-am cunoscut.
Troy Hendrie. Jucător pe Wall Street...
Armitage Global?
Am luat casetele de securitate din staţia de metrou.
A fost destul de clar că îl urmăreai.
Alergam să prind trenul.
Da? Ce tren? Unde mergeai?
Chiar aş dori să te ajut, dar nu ştiu nimic.
Vezi, uite cu ce mă lupt.
În ultimele câteva zile, ai fost în imediata apropiere
a câtorva... nu ştiu cum să le spun?
Decese inexplicabile?
Patru, ca să fiu mai exact.
Şi sunt o groază de locuri nepotrivite, ore nepotrivite.
Deci... de ce nu stai jos?
Avem multe de discutat.
Nu voi toca cuvinte.
Există un gol astăzi aici.
Îl simţim cu toţii.
Suntem cu toţii uimiţi şi confuzi.
În toată confuzia asta,
să nu uităm ceea ce este cu adevărat important...
Troy, şi tot ce a dat el.
Ann? Vrei să spui câteva cuvinte?
John şi cu mine a fost pe aici de câteva ori.
Eram la vârsta
la care am pierdut o parte dintre cei mai dragi prieteni,
oameni pe care i-am cunoscut toată viaţa.
Dar atât de mulţi dintre voi sunteţi atât de tineri.
Pot s-o spun uitându-mă prin cameră
că asta-i prima moarte tragică cu care aveţi de-a face.
Îmi amintesc când mi s-a spus
că soţul meu şi fiica, au fost ucişi.
Aveam... aveam 20 de ani.
Întreaga mea lume s-a prăbuşit.
Singurul lucru care m-a trecut prin asta...
au fost oamenii care mi-au întins mâna.
Aceasta e singura cale prin care trecem prin vremuri ca astea.
Compasiunea vindecă...
toată suferinţa.
Nu încetezi să mă surprinzi.
Am văzut o mulţime de oameni venind şi plecând de-a lungul anilor.
E natura fiarei.
Scuză jocul de cuvinte.
Dar tu şi cu mine suntem încă aici.
Poate vom fi ultimii rămaşi în picioare.
Damien a spus că ai lăsat asta în apartamentul său.
Nu am avut nimic de-a face cu asta.
Lucrurile ajung la un punct critic.
Nu ne putem permite să fim în tabere separate.
Poate că ar trebui să ne obişnuim să împărţim scena.
Ce propui?
Tu îl ai pe Damien.
Eu am restul la loc.
Trebuie să lucrăm împreună, nu unul împotriva celuilalt.
Trebuie să avem încredere unul în altul.
N-aş putea fi mai de acord.
Igor Reneus.
Tu şi Kelly Baptiste i-aţi făcut o vizită. De ce?
Făcea cercetări pentru un articol.
Cam în acelaşi timp când ea a murit
în "accidentul" ei...
chiar în faţa apartamentului tău, aş putea adăuga...
el a fost rănit de moarte de o haită de câini sălbatici.
Taximetristul care l-a lovit pe Hermon Saroyan?
A virat pentru a evita un câine sălbatic.
Nu ştiu ce pui la cale, sau cum o faci,
dar atragi nişte chestii foarte ciudate.
S-ar putea să fiu capabil s-o dovedesc,
dar ştiu că tu eşti responsabil pentru acele decese.
Ridică-te.
Vreau să-ţi arăt ceva.
Noaptea trecută mergeam pe hol, exact aşa,
când de nicăieri, un Rottweiler...
trebuie să fi cântărit 45 kg,
sare pe mine, încearcă să-mi smulgă braţul.
Ai grijă. Nu vrei să calci în ăla,
să-l iei pe pantofi.
Poţi să crezi?
Am fost la urgenţe până la ora 03:00.
22 de copci.
Au spus că nu era totuşi atins niciun nerv.
Câinele nu a fost atât de norocos.
Ce naiba?
A încercat să mă omoare, aşa că...
i-am zburat creierii.
Bine că nu a sărit pe mâna cu care trag, totuşi.
Aş fi fost terminat.
Lucru înfricoşător la acest coridor...
e faptul că nu există camere.
Da. Haide, încearcă ceva.
Dă-mi şansa.
Lasă-mă în pace.
Acest profesor, atacul câinelui tău, taximetristul,
n-au nimic de-a face cu mine.
Lasă-mă să-ţi spun cum merge treaba cu tipi ca tine,
cum ne descurcăm.
Acum, ştiu că eşti un nemernic, dar n-o pot dovedi.
Aşa că sunt cu ochii pe tine.
Persoană de interes.
Şi te ţin aici toată noaptea pentru interogatoriu,
te las când eşti epuizat,
şi apoi te aduc înapoi mâine
şi noaptea următoare şi toată săptămâna viitoare.
După un timp, ai o umbră.
Întotdeauna chiar peste umăr.
Într-o noapte, eşti la volan.
Vezi sirenele în oglindă. Tragi pe dreapta.
Un bec pe spate ars, plăcuţe expirate.
O să găsesc eu ceva.
Şi tu eşti supărat pentru că mă ţin de fundul tău.
Agitat.
Şi-ţi cer să-ţi văd permisul,
şi te întinzi să ajungi la portofel.
Bum!
Am crezut că am văzut o armă.
M-am temut pentru propria-mi viaţă.
Dar tu, nimănui nu-i va fi dor de un ticălos ca tine.
Crede-mă...
nu vrei să faci asta.
Mă ameninţi?
Oamenii care vin după mine, nu o duc atât de bine.
Ai văzut destul ca să ştii.
Lucruri foarte ciudate se întâmplă în jurul meu.
Nu mie. Niciodată mie. Celorlalţi.
N-o pot explica.
Crezi că portofelul meu e un pistol?
E mai probabil ca pistolul tău să-ţi explodeze în faţă.
Deci, tu eşti Roadrunner, şi eu sunt coiotul? Asta e?
Sunt doar un tip ce-şi trăieşte viaţa, şi tu eşti un poliţist amărât
cu nimic altceva decât o mână de rahat.
Sunt fotograf de război, îţi aminteşti?
Am fost în rahat.
Mai mult decât vei fi tu vreodată.
Vrei să faci pe cowboy-ul? Dă-i drumul, scoate-ţi arma.
Da.
Mă gândeam eu.
Sherlock Holmes,
ştii cine pare să aibă toate răspunsurile?
Ann Rutledge.
Are o cameră plină cu lucrurile mele din copilărie
la ea acasă,
în spatele unei uşi secrete dintr-o bibliotecă.
Deci ea face toate aceste morţi pentru a te face să pari vinovat?
Tu eşti poliţistul, tu să-ţi dai seama.
Ce face el aici?
Distrugătorul!
L-ai lăsat să intre?
El e cel care mă urmăreşte în întuneric.
El e şarpele!
Trebuie să înceteze fuga.
E timpul să-l confrunt direct.
Ce-ai spus?
El mă îndeamnă şi mă ispiteşte.
El este minciuna!
- E de ajuns! - Nu!
Daţi-mi drumul!
La pământ! Mâinile la spate!
Nu! Nu! Nu! Aveţi grijă...
Aduceţi-l aici!
Fiara.
Munca domnului Thorn este genială.
Nu există nici o îndoială.
Dar avem unele preocupări în legătură cu el, profesional.
Asta-i pentru că nu a apărut la interviu?
Printre alte lucruri.
Femeia pe care o iubeşte moare de o moarte cumplită,
practic îi e smulsă din mâinile sale,
şi credeţi că ar fi trebuit să facă asta, prioritatea lui?
La două zile după ce Kelly moare, îşi riscă propria viaţă
pentru a salva copilul unui străin de pe şinele de tren,
şi spuneţi că nu-i un tip de încredere?
Dle Golkar...
Damien Thorn este cel mai bun fotograf care există,
cu uşurinţă.
Dar el este, de asemenea, cel mai neegoist, curajos tip, pe care l-am întâlnit vreodată.
Şi dacă acestea nu sunt calităţile pe care le doriţi
în colectivul vostru,
atunci vă doresc succes.
Dle Golkar, te rog, aşteaptă.
Detectiv Shay.
Bună ziua, dna Rutledge.
S-a întâmplat ceva? Damien e...
Nu, e în regulă. Vă supăraţi dacă intru?
Nu.
Aveam câteva întrebări să vă pun.
Pot să vă ofer o cafea?
Nu, mulţumesc.
Am să trec direct la subiect.
Dl Thom e la secţia de poliţie chiar acum.
L-am adus pentru interogatoriu
despre posibila să implicare în moartea lui Troy Hendrie.
Dl Thorn a sugerat că s-ar putea să-l fi cunoscut.
Da. A lucrat cu mine la Armitage.
Dnă Rutledge, sunteţi avocatul dlui Thom?
Da.
El spune că nu sunteţi.
Spune că v-a întâlnit doar cu o săptămână în urmă,
şi a sugerat că l-aţi putea hărţui.
A spus el asta?
Ca să fiu mai explicită, nu sunt avocatul său personal.
Reprezint averea familiei Thorn.
A spus că era o cameră specială în casa dvs,
cu bunurile sale personale
de când era copil?
Asta e ridicol.
A spus că această cameră are acces
printr-o uşă secretă din bibliotecă.
E o cameră de refugiu.
N-o folosesc niciodată.
Nu mă panichez niciodată.
Cred că ar trebui să te avertizez.
Damien e înclinat spre un comportament foarte excentric.
Vreţi să spuneţi că e un mincinos?
Spun că are probleme să facă deosebirea
între realitate şi fantezie.
A fost bună întâlnirea?
Ai privirea asta.
Cred că le-am atras atenţia.
Pe cine ai înfruntat? Pe Bob? Pe Carol?
Pe ticălosul al gras de Luigi?
Nu, pe... Fumika.
Fumika, ea e dură.
Am auzit că o dată a doborât un intern cu un pistol cu capse.
Nu-i spune că ţi-am spus.
Sper că te duci să sărbătoreşti.
Da, ştii ceva? Mă duc să sărbătoresc.
Ştii vreun bar bun pe aici?
L-am cunoscut toată viaţa lui.
Pe lângă afacerile legale ale averii Thorn,
sunt şi executor al voinţei tatălui său.
Atunci de ce ar pretinde Damien că v-a întâlnit doar săptămâna trecută?
A petrecut ani de zile în străinătate,
în situaţii de presiune extrem de mare.
Asta cu siguranţă îşi ia preţul asupra psihicului.
Aţi putea fi mai explicită?
Specificul sănătăţii sale mintale, este privilegiul avocat-client.
Dar trebuie să înţelegi,
dacă există un iad pe pământ,
Damien ar muri să-l fotografieze.
Are câini?
Nu cred.
Pentru că am fost atacat noaptea trecută de unul.
Un alt bărbat a fost rănit mortal de o haită de câini.
Damien să antreneze câini să atace oameni?
Îi acordaţi prea mult credit.
Aş spune că obişnuia... să fie predispus la accese de furie.
Se presupune că şi-ar fi împins mama peste balcon când era mic.
Am presupus că a fost un accident.
Dar apoi am fost în consiliul uneia dintre şcolile pe care le-a urmat,
şi a avut o altercaţie cu un alt elev.
Nu-mi amintesc numele lui.
Thorn l-a rănit?
Bietul băiat şi-a petrecut viaţa într-un spital.
Deci îi sună clopoţelul destul de rău?
Charles Powell. Acesta e numele.
Voi cerceta.
Damien a fost tratat după aceea.
Şi am crezut că şi-a revenit.
Dar cred că doar putem întrece demonii noştri atât de mult timp.
Nu eşti de acord, dle detectiv?
Ce naiba e asta?
E un babalawo foarte puternic.
Un medic vrăjitor?
Pasărea din cadă a fost Kelly.
Pasărea care a spart vitraliul la înmormântare, a fost Kelly.
Ea încearcă să se întoarcă sau şi-a pierdut calea.
Oricum ar fi, ea încearcă să ne spună ceva.
El o poate ajuta.
Asta-i o veche superstiţie mondială.
Nu poţi crede aşa ceva.
Ai găsit o... pasăre în cadă?
Da.
Atunci şi tu eşti ameninţată.
Spiritele vor veni după tine.
Ce vei face?
Această casă trebuie purificată.
Mamă.
Doamne. Te rog, opreşte-te.
Nu. Nu! Acestea sunt lucrurile lui Kelly!
Te rog! Nu! Nu! Nu!
Fie ca drumul să-ţi fie deschis.
Fie ca nimic rău să nu-ţi stea în drum.
Urăsc fotografiatul.
Fotografiatul e pentru oameni care nu-şi pot aminti lucruri
cu propriul lor creier.
Glumesc.
Acestea sunt grozave, într-adevăr. Nu sunt surprinsă că i-ai zdrobit azi.
Tu şi acest fotograf aţi lucrat mult timp împreună?
Doi ani.
Cred că facem o echipă bună.
E evident că aţi trecut prin multe.
Nici măcar nu ştii.
Spune-mi, atunci.
Bine.
Lucram ca traducător în Libia
pentru americani, şi...
loialişti lui Gadaffi, trecuseră prin Tripoli,
şi strângeau oamenii.
Şi m-au pus într-un şanţ
cu o glugă pe cap.
Soldaţii s-au aşezat în linie.
Au început să-i împuşte pe băieţii pe care îi cunoşteam, unul câte unul.
Şi nu m-am gândit decât
la mama, la surorile mele...
N-au ştiut niciodată ce s-a întâmplat cu mine.
Şi Damien a apărut de nicăieri.
Şi habar n-am ce le-a spus, dar...
m-au lăsat să plec.
N-am mai spus niciodată povestea asta.
De ce o spui acum?
Nu ştiu.
Taxi!
Bine, nu, mă descurc, mă descurc.
- Stai! - A accelerat!
Haide! Taxi!
Pe bune? Nu-ţi face griji, mă descurc.
Ăsta e, cu siguranţă.
Vrei să încerci?
Trebuie să mă înveţi cândva trucul ăsta.
Bine.
Pa.
Nu te putem reţine.
Eşti liber să pleci.
Ce-i asta?
Ai văzut camera?
Preiau eu de aici.
Totul va fi în regulă.
Ce naiba ţi-a spus? N-o poţi lăsa să facă asta.
Ai grijă.
Şi să nu te mai văd din nou.
Hai să te ducem acasă.
Ce i-ai spus?
Că ai asistat la mai mult decât partea ta de suferinţă.
I-ai spus de rolul pe care l-ai jucat?
Nu e chiar cel mai elocvent "mulţumesc," pe care l-am primit vreodată.
De ce ţi-aş mulţumi?
Spui că ai fost acolo toată viaţa mea,
- având grijă de mine. - Da.
Ai făcut o treabă de rahat!
Uită-te la mizeria asta! Vrei recunoştinţă?
Nu-mi pot părăsi apartamentul fără să se întâmple ceva.
Destulă moarte.
Cauţi pe cineva să învinovăţeşti.
Nu tu eşti maestrul păpuşar?
Cu siguranţă îţi joci rolul bine.
Rolul pe care-l joc eu e nesemnificativ.
Asta încetează acum. Crimele astea se vor opri acum.
Chiar dacă trebuie să-ţi tai gâtul pentru a le opri.
Fă-o.
Taie-mi gâtul.
Ştii că asta vrei.
Bărbaţii disperaţi nu au nimic de pierdut.
Va veni ziua.
Ai fost azi acasă la Ann Rutledge?
Am auzit că ai acuzat-o
că e implicată în moartea de pe scara rulantă.
Nu chiar...
Nu-mi pasă ce faci. Încetează.
Căpitane, ascultă, m-am dus acolo cu un motiv.
Damien Thorn, el a acuzat-o...
Care e obsesia ta cu tipul ăsta?
E genul tău?
Renunţă.
Să nu facem din asta un alt Baltimore, bine?
Ţi-a luat ani pentru a ieşi din grămada aia de rahat.
Vrei să te întorci acolo? Nu cred.
Fii isteţ. Lasă-l în pace pe Thorn.
Pot să intru?
Desigur.
E totul în regulă?
Nu.
De unde ai asta?
De când a murit Kelly,
am văzut lucruri.
Biserica unde a avut loc înmormântarea...
Îţi aminteşti de pasărea care a zburat în fereastră?
Am găsit alta în scurgere.
Mama e nigeriană.
I-am spus, şi ea a adus un preot Yoruba.
El crede că Kelly încearcă să vorbească cu noi.
Asta a fost o înşelătorie.
Ce altceva ar putea fi?
Există o explicaţie raţională pentru toate astea.
Ştii, o pasăre a zburat în fereastra ta,
o alta a fost prinsă în scurgerea ta.
Nu ştiu cum, dar s-a întâmplat.
Şi magicianul vostru a făcut un truc magic.
Ar putea la fel de bine să taie o femeie în două.
Aş vrea ca lucrurile să fi fost altfel.
Crede-mă, aş vrea.
Lucrurile pe care eu... şi Kelly... le-am văzut...
brutalitate, dezastre naturale, masacre...
există întotdeauna cei lăsaţi în urmă.
Epave umane.
Oamenii care suferă atât de rău,
încât nu pot merge mai departe,
au nevoie de răspunsuri.
Ei bine,... durerea lor e... e atât de...
mare, trebuie să fie un scop mai mare.
Trebuie să existe un motiv.
Dar...
nu e niciunul.
Kelly a murit.
Şi o pasăre e doar o pasăre.
Îmi pare rău.
Nu...
Mie îmi pare rău.
Ştii, aş vrea ca voi doi să fi ajuns să fiţi împreună.
Ea chiar te-a iubit.
- Probabil, n-ar fi trebuit să spun asta. - Nu, e în regulă.
Ştiu.
Nu crezi că McGarry va face probleme?
El te urăşte, ştii.
El urăşte pe toată lumea. De aceea e poliţist.
Are dreptate. Ar trebui să-l laşi în pace.
Mă descurc eu.
Dacă suspectul are un trecut cu boli mintale...
Mă încurcă doar alibiul său.
Asta nu explică nimic despre toate decesele din jurul lui.
E o aglomerare statistică.
Nu-mi vorbi de sus, bine?
Ştii că nu mă descurc cu prostiile lui Stephen Hawking.
Voi încerca să nu-ţi vorbesc de sus.
Numai că e atât de greu să n-o fac.
Acum o să mâncăm sănătos?
Da, vom încerca cu ulei de măsline.
Ulei de măsline. Atât de familial. Îmi place asta.
- Atât. Vezi asta? - Pătrunjel, da.
Câte ouă vrei?
Două.
Tipul ăsta, Thorn, e un fraier.
Intră la mine în secţie
şi e un tip acolo pentru amenzi de parcare
care decide brusc că vrea să se castreze.
Şi apoi sunt toate aceste morţi şi atacul câinelui.
Pur şi simplu nu înţeleg.
Nu vei renunţa, nu-i aşa?
Încerc, dar e atât de greu să n-o fac.
Jacob! Micul dejun!
Puiule, haide. Se va răci.
Jacob!
Jacob! Jacob!
Doamne, Jacob.
Patrick! Patrick!
Jacob?
Sunt aici. L-am găsit, l-am luat.
Bine, Jacob. Jacob.
- Jacob. - Scumpule, haide. Jacob, trezeşte-te.
Nu respiră, nu respiră.
Dă-te din drum, dă-te din drum. 1, 2...
Hai. Haide.
Hai, Jacob. Haide.
Iată! E în regulă.
- Bine. - E bine, e bine.
Bine, să-l ducem înăuntru.
L-am luat. Avem nevoie de o ambulanţă.
- L-ai prins? - Da.
Traducerea şi adaptarea: Dorula.