SPITALUL WHITEHURST
ÎNSÃNÃTOȘIRE GRABNICÃ!
Deci, Jamie, ia spune-mi.
Care e povestea cu tine și cu Lily?
De fapt, nu, nu-mi spune. O sã ghicesc.
Ești un cãțeluș.
Și îi ești veșnic devotat.
Faci orice vrea, poate îți dã și ție ceva.
Am nimerit la fix, așa-i?
Bine.
Ești cuminte. Sã stãm de vorbã.
Deci...
În caz cã nu știi, sunt Kenton.
Șeful securitãții de la Amaya.
Și am o problemã.
Trebuie sã limitez o situație complexã.
Însã situația refuzã sã se conformeze.
De fapt,
degenereazã deja.
Odatã ce începe asta, oamenii se panicheazã.
Ai impresia cã stai în fața unei avalanșe cu o gãleatã și o lopatã la dispoziție.
Nu mã panichez.
O sã îți și spun de ce.
Acum mult timp,
când eram cam de vârsta ta,
poate puțin mai mare, eram în CIA.
Eram la baza din Hong Kong.
Pe vremea aia, se dorea dominația americanã.
Secolul XX a însemnat rãzboi în Europa și comunism în Rusia și Asia.
Însã secolul XXI trebuia sã poarte amprenta drapelului nostru.
Lucrurile pãreau sã meargã bine. URSS-ul se prãbușise.
Europa era stabilã.
Și, în zona mea, apãruse o nouã vedetã în plinã ascensiune, China.
Punctul de interes era Beijingul.
Sute de mii de demonstranți ocupaserã Piața Tiananmen.
Nu se mișcau dracului de acolo.
La un moment dat,
șeful de birou ne-a chemat și ne-a zis urmãtoarele chestii.
China era terminatã.
Orice fãcea guvernul, nu mai conta.
Protestele aveau sã cuprindã toatã țara.
Sistemul urma sã se prãbușeascã.
Nu mai exista cale de întoarce. Evenimentele se precipitaserã.
Știi ce a urmat?
Guvernul chinez a trimis tancurile și soldații în piațã.
Au împușcat pe cine au prins.
Au luat revoluția de guler
și au zdrobit-o naibii în fașã.
Azi, China e cea mai puternicã forțã de pe planetã.
Cea mai puternicã forțã care a existat vreodatã.
Și, pânã la urmã, secolul ãsta i-a revenit Chinei.
Și aici se încheie povestea.
Ce vreau sã spun?
Orice poate fi limitat,
însã doar dacã ești dispus sã faci ce trebuie.
Eu sunt dispus.
Mã crezi?
Tu ești disidentul, iar eu, tancul. Mã crezi?
Da.
Te cred.
Dar trebuie sã fiu sigur.
Taci.
Orice fãceați voi doi,
cu oricine discutați,
orice plãnuiați, se încheie acum.
Dacã nu faci cum îți spun eu,
nimeni drag ție nu e în siguranțã.
Ai priceput?
Da.
Bine.
Lily.
Cu câte mișcãri înainte gândești?
Nu știu. Trei.
Trei.
Și de ce ai mutat acolo?
Mi-a plãcut. E o poziție de forțã.
De ce?
Așa pare.
Ei bine, ai dreptate.
Este.
Iisuse!
I-am zis doar. Asta se...
Hei, ce mai faci?
Scuze. Da, sunt bine.
Dacã vrei sã stai singurã, e în regulã. Plec eu.
Nu e nimic grav, n-a murit nimeni.
Tocmai te-ai despãrțit.
Ei bine...
asta e ceva serios.
Bãnuiesc cã da.
Deci...
da, mã simt ca naiba.
Presupun cã ai avut motive sã o faci.
Probabil nu e persoana potrivitã.
Da.
Atunci,
asta e situația.
Cam direct.
Ai perfectã dreptate.
Îmi pare rãu.
Știi ce, vorbeam cu mine însumi, nu cu tine.
Adicã?
Suntem în aceeași barcã.
Ne despart doar câteva luni.
Am devenit expert în a mã învinovãți.
Așa cã spun chestii de genul "asta e situația",
fiindcã mã face sã mã simt sigur de mine, în loc sã îmi plâng de milã.
Cu alte cuvinte, ignorã-mã.
De fapt,
ca sã fiu sincerã, ai dreptate, asta e situația.
Nu-ți face griji.
Despãrțirile nu sunt așa rele.
Te așteaptã plãcerea de a ieși la întâlniri la nesfârșit.
Iisuse!
Ce gând!
Serios, indiferent cât de urâte sunt amintirile,
de fapt e și mai rãu acum.
Chestia cu aplicațiile de așa ceva e scãpatã de sub control.
Dar n-ai de ales, dacã vrei sã gãsești pe cineva.
Și nu pe cineva special, ci doar pe cineva.
Bun, cred cã te-am înveselit suficient.
Da, bravo.
Ne mai vedem pe Tinder.
Nu.
Nici eu nu-l folosesc.
Atunci ne mai vedem pe aici.
Sigur.
Lily.
Te iubesc.
E prima datã când unul dintre noi o spune.
Ești plinã de creativitate.
Ești imprevizibilã și amuzantã.
Deșteaptã.
Frumoasã.
Ești uimitoare în toate privințele.
Așa cã da, sunt îndrãgostit de tine.
Și eu.
Serios?
Grozav.
Laser, barierã, senzor.
Experimentul celor douã fante. Cu siguranțã, toți îl cunoașteți.
O undã unicã de particule cuantice.
Sã spunem cã sunt lansați fotoni prin douã fante cãtre o barierã.
În mod misterios, un singur foton
pare sã treacã prin ambele fante în același timp,
așa cum aratã urmele care apar
când fotonul ajunge la senzor.
Conchidem cã fotonul interacționeazã cumva cu el însuși.
Și acum avem dovezi directe ale superpoziționãrii cuantice.
Particulele pot exista în mai multe locuri în același timp.
Iar ideea asta nu ne picã bine.
Nu suntem obișnuiți ca lucrurile sã existe simultan în mai multe locuri.
Asta intrã în conflict cu experiența noastrã directã.
Nu sunt într-o superpoziționare. Sunt doar aici.
Nici voi nu sunteți, vã aflați doar acolo.
Așa cã am hotãrât cã avem nevoie de informații.
Punem un detector pe una dintre fante,
ca sã putem ști când fotonul trece.
Când detectorul e activat,
interferențele dispar de la senzorul din spate.
Fotonul de superpoziție are brusc o unicã poziționare clasicã.
Acum, e într-un singur loc.
Faptul cã observãm particula i-a adus niște schimbãri.
E o problemã complexã, care duce la o întrebare simplã:
"Ce naiba s-a întâmplat?"
Acum priviți. Am rugat profesoara sã o provoace.
Existã multe rãspunsuri la întrebare.
Interpretarea de la Copenhaga,
care spune cã mãsurãtorile afecteazã sistemul.
Vã rog!
Interpretarea lui Penrose,
care sugereazã cã colapsul funcției de undã
e cauzat de curba spațiu-timp.
O sã vã vorbesc de interpretarea Von Neumann-Wigner,
care susține cã conștiința umanã e factorul cheie în decoerențã.
Faceți mișto?
Katie.
Ne țineți un curs despre Von Neumann-Wigner?
Serios? Jumãtate din cei de aici sunt studenți.
E posibil sã vã și creadã.
Teoria are multe nuanțe interesante.
E o porcãrie dualistã, adicã o porcãrie de-a dreptul oribilã.
Și ce ai prefera?
Interpretarea Everett, pe care nici nu ați menționat-o.
Everett. Interpretarea susține cã nu existã nicio schimbare
la superpoziționarea particulei cuantice.
Spune cã schimbarea survine la nivelul întregului univers.
Susține, de altfel, cã superpoziționarea macroscopicã existã.
Ca sã înțelegem ce presupune asta,
adicã universul se separã constant.
Exact ca trunchiul, ramurile și lãstarii unui arbore imens.
Iar în acel arbore, existã toate lumile posibile.
Se vor întâmpla toate evenimentele posibile, toate istoriile,
de o infinitate de ori.
E o teorie deterministã și, matematic, e posibilã.
Și e doveditã și de experiment.
Dar nu și de lumea realã.
Mã rog.
Distracție plãcutã, tocilarilor.
Crezi cã sunt vreo fraierã?!
Katie.
Katie. Katie. Katie.
Katie?
Da?
Una dintre profesoarele tale îmi e amicã.
Ea mi-a zis cã ești cea mai bunã studentã a ei în ani de zile.
Drãguț.
Mi-a mai zis și cã familia ta nu mai poate sã-ți plãteascã studiile.
Le voi plãti eu
și îți ofer și un post la absolvire.
Cine ești?
Înțelegi ce îți cer?
Da.
Înțeleg.
E o nebunie?
Existã o lume în care sã meargã?
E mult mai bine decât data trecutã.
Cubul meu nu are nici mãcar o eroare.
Am câteva aici, în scoicã.
Alea sunt erori?
Cred cã sunt goluri în structurã.
Da, posibil sã ai dreptate.
Craniul e bun.
Sunt la 1,2 ori 10 la puterea 18.
Încã totul e curat.
Uitã-te la moleculele de sucrozã.
Zahãrul meu e dulce.
Cred cã șoarecele e dulce.
Șoarecele e mort.
Tot dulce e, are o mutrã drãguțã.
Forest, e bine. Putem extrapola intern.
Grozav.
Fã-o.
Bine.
Sã vedem.
Echipa tace.
Deci a funcționat.
Da.
A funcționat.
Continuã.
Mai extrapolez?
Adicã extern?
De ce nu?
O sã se ducã memoria rapid,
dar da, de ce nu?
Nu are ce sã se întâmple.
La naiba!
"A fãcut o casã numitã cocon.
Și a rãmas acolo cam douã sãptãmâni.
Mai bine de douã sãptãmâni. Și gata...
Și gata. S-a fãcut fluture.
Un fluture frumos, drãguț.
Sfârșit!"
- A fost finalul? - Da.
Sfârșit.
Bunã, draga mea.
Mã întrebam unde ești?
Lapte. La naiba...
Nu, am uitat complet.
M-am uitat pe acte toatã dimineața și...
Da, oricum, am uitat.
Da?
Da, te vãd.
Adu-o pe Amaya înapoi, iau eu mașina și mã duc la magazin.
Fac eu cumpãrãturile pentru cinã.
Nu știu. Paste?
Știu cã putem discuta în 30 de secunde. Dar putem discuta și acum.
Nu.
Nu! Nu! Nu!
Crezi cã pricepe cineva ce facem aici cu adevãrat?
Nu sunt sigurã.
Nu sunt prea convinsã nici cã înțelegi tu exact ce facem aici.
Cum adicã?
Eu cred cã Devs e modul în care te judeci tu. Instanțã și juriu.
Dacã funcționeazã, determinismul exclude liberul arbitru.
Și ești mântuit. Nu ai greșit.
Dar dacã nu funcționeazã,
înseamnã cã ai avut de ales, cã ești vinovat.
Dacã nu funcționeazã, sunt condamnat.
Da. Cam așa ceva.
Și eu ce rol am în acest proces?
Tu ești martor.
Nu.
Sunt avocatul apãrãrii.
O sã-mi țin pledoaria de deschidere. Ești gata?
Nu.
Da.
Dacã...
Dacã ți-aș cere un favor, dar n-aș putea sã-ți spun motivul,
ai avea încredere în mine și nu ai pune nicio întrebare?
Da, vorbesc serios.
Bine, ia-o pe mama, pe Lucy, pe Tom și copiii
și plecați acolo unde mergeam în vacanțã când eram noi mici.
Acolo, la hotelul de la lac.
O sãptãmânã.
Nu-mi pasã ce spun de școalã, de serviciu,
de animale de companie, de nimic.
Trebuie sã meargã. Îi obligi.
ți-am zis deja cã nu pot sã-ți spun.
Nu, tatã, tu...
Știi cã lucrez pentru o firmã de securitate digitalã?
Ei bine, am avut contract și cu NSA.
O putere strãinã a spart sistemul și ne-a luat informațiile personale.
NSA ne-a transmis sã ne ocupãm de familie, sã fie în siguranțã.
Pânã când rezolvã ei tot.
Da, am protecție aici.
Oameni înarmați, de toate, non-stop.
O faci, tatã?
Mulțumesc.
Da, sunt bine.
Și eu vã iubesc pe toți.
Bine, tatã, trebuie sã închid.
Bine, pa.
Am de adãugat o condiție importantã pentru relația noastrã de lucru.
Nu merg la închisoare.
Pricepeți?
Trebuie sã pricepeți pe deplin.
Nu-ți face griji de închisoare, Kenton.
Nu sunt de acord.
Am omorât un om. I-am bãgat iubita la azilul de nebuni.
Și i-am terorizat prietenul ca sã tacã.
Sã sperãm cã asta rezolvã tot, dar, dacã nu o face,
și presimt cã o sã mã ajungã din urmã,
atunci termenii înțelegerii dintre noi sunt nuli.
O sã acționez în interes propriu.
Ce înseamnã asta?
Tocmai v-am spus. Nu merg la rãcoare.
Dacã mi-o trageți, vã trag odatã cu mine.
Lily Chan e o amenințare.
Nu e în puterea ta s-o omori.
Ne-am cunoscut oare?
Nu am zis cã nu ai cum.
Am zis cã nu e decizia ta.
Ei bine, uite ce e, lasã-mã sã-mi fac eu griji de asta.
Tatã?
Ce ai zis?
Spuneam...
Nimeni nu calcã în același loc de douã ori.
Fiindcã, de fapt, nu e același loc.
Și nu e același om.
E un alt proverb chinezesc?
E vechi, dar nu e chinezesc.
E grecesc.
Îl înțelegi?
Nu cred.
Eu cred cã-l vei înțelege dacã încerci.
Te scot de aici.
- Poftim? - Te iubesc.
Ei bine, aș vrea eu, dar nu e așa. Vorbesc medicamentele acum.
Hai, sã mergem!
Subtitrare: Retail