- Poftim. - Mulțumesc, dle.
Sã ai o searã bunã.
Hei, Stewart.
Lyndon, ce naiba? M-ai speriat rãu.
Scuze.
Cum ai intrat?
Ai spart-o?
Nu știu, poate. Dacã da, cumpãr alta.
Îți iau o casã întreagã dacã vrei.
Nu vreau o casã nouã.
- Trebuie sã discutãm. - Nu ai voie sã discuți cu mine.
Nu m-a vãzut nimeni intrând. Nu știu unde sunt.
Am luat avionul pânã la L.A., mi-am lãsat tot,
apoi am fãcut autostopul la întoarcere.
Ai fãcut autostopul?
Iisuse.
Ești speriat?
Vrei sã plec?
Nu mi-e teamã pentru mine, Lyndon.
Ce voiai sã discutãm?
Vorbește cu ei sau discutã cu Forest și calmeazã lucrurile.
Sã calmez lucrurile?
Bagã-mã înapoi la Devs.
Nu cred cã se poate.
E munca mea de o viațã acolo.
- Lyndon, ai 19 ani. - Nu, nu pot sã plec.
Einstein avea 26 de ani când a vorbit de relativitate.
- Mai ai timp. - Dar trebuie sã fiu acolo.
- Eu am venit cu soluția. - Pe principiul lumilor multiple.
Da, exact. Și a mers superb. Care sunt implicațiile?
Nu vrea lumi multiple, ci doar una.
Dar nu este doar una. Asta e și ideea.
Dacã lui nu-i place,
schimbã și legile universului.
E un geniu al tehnologiei. Legile alea sunt secundare.
Nu e niciun geniu, Stewart.
E doar om de afaceri.
Și e nebun.
E obsedat. Ucide oameni.
Și vrea sã-și învie fiica.
Întreabã-te și tu
dacã vrei ca ceva atât de puternic ca Devs
sã fie pe mâinile unui nebun.
Ce...?
Ce se petrece?
- Ce dracului se petrece? Unde sunt? - Lily, e în regulã.
Ești în siguranțã. E un motel.
- Poftim? - Suntem la un motel.
Nu știam unde sã mã duc și te-am adus aici.
- La un motel? - De la spital.
Erai internatã.
Te-au bãgat acolo. Poliția, medicul...
La spital.
Ai venit dupã mine.
M-ai scos.
Ești un domn.
Da.
Mulțumesc.
Erai plinã de medicamente.
Nu știu ce ți-au dat, oricum ceva tare.
Dormi de ore bune.
ți-am adus haine.
Iisuse.
Mã simt rãu.
Gura...
am un gust metalic.
Ce ai pãțit la mânã?
Nimic. M-am tãiat când ieșeam.
Unde suntem?
La Napa.
Aș fi condus mai mult,
însã nu am crezut cã ne gãsesc aici.
Și nu eram sigur dacã poliția chiar o sã-mi caute mașina.
Și nici nu știam încotro ar trebui s-o iau.
Mama ei de treabã!
Ce ne facem?
Bun, mã gândeam sã apelãm la presã.
Poate ceva de genul ãsta.
Le spunem cã un pacient scãpat de la psihiatrie
are informații secrete despre o conspirație la o crimã.
Nimeni nu ne va asculta, Jamie.
Atunci fugim.
Nu putem folosi cardul.
Nu putem alimenta. Nu putem folosi telefonul.
Ai bani gheațã?
40 de dolari.
Atunci nu ajungem departe.
Avem suficientã benzinã sã revenim la San Francisco?
Da.
Atunci știu exact unde mã duc.
Dar nu trebuie sã vii cu mine, Jamie.
Serios?
Da. Serios.
Mã descurc singurã.
Bine, Lily, e perfect.
O sã stau cuminte și o sã mã uit la desene.
Îmi dai un mesaj când termini?
E aici. E mașina lui.
Chiar o sã faci asta?
Mãcar sã așteptãm pânã se trezește.
Ea e.
A ajuns.
Cred cã am auzit ceva înãuntru.
Intrã.
Îți dau ceva de bãut?
Cred cã am niște suc.
Bere, lapte sau am niște apã.
Niște apã.
Bine.
Dar tu?
Scuze, nu-ți știu numele.
- Jamie. - Lucrezi la mine?
Nu.
Nu vreau nimic.
Lily vrea sã discutãm.
Da.
- Lasã-mã pe mine sã discut. - Am venit sã vorbesc cu el.
Dacã vrei rãspunsuri, cu mine trebuie sã vorbești.
Poate între patru ochi.
Da.
Hai, Jamie, cã ne dau afarã.
E o searã plãcutã. Stãm afarã.
Nu-ți face griji, e în siguranțã.
Hai sã luãm loc.
Ce ai pãțit la mânã? Te-ai rãnit?
Faci mișto? E cumva o glumã?
Nu.
Nicio glumã. Ce vrei sã spui?
Câinele tãu de pazã, Kenton. A intrat la mine în apartament.
Aproape m-a înecat în propria mea cadã.
Mi-a dat degetul peste cap pânã când s-a rupt.
Iisuse!
Vrei sã spui cã nu știai?
Știam cã a intimidat pe unul dintre prietenii lui Lily.
Nu știam cã de tine era vorba.
Și nu știam cã... ți-a rupt mâna.
Da, pãi...
Îmi pare tare rãu.
Nu vreau și nici nu intenționez sã se întâmple așa ceva.
Dar le permiți sã se întâmple.
Observi totul de pe tușã.
Da. Oarecum.
Nu înțeleg de ce nu discut cu Forest.
Nu cred cã-mi poți rãspunde la întrebãri.
- Pot. - Cine ești?
- Katie. - Nu mã intereseazã numele.
Lucrez la Amaya.
Sunt designer-șef la sistemele Devs.
Ești iubita lui Forest.
Iubita.
Da.
Bãnuiesc cã da.
Nu știu dacã-mi convine titulatura.
Dar mã rog.
Mã judeci cumva?
Cã mã culc cu șeful?
E vulnerabil. Are nevoie de cineva.
Îmi place cã sunt eu aia.
Nu dau doi bani cu cine te culci.
Am altele pe cap.
Corect.
Îl știai pe Sergei?
Pe iubitul tãu.
Îl știai?
Ne-am cunoscut fugitiv.
Ce s-a întâmplat cu el?
- Știi. - Spune-mi tu.
În prima lui zi la Devs,
a încercat sã fure codul-sursã dintr-un proiect.
A fost prins când voia sã plece.
Așa cã l-au ucis.
L-au, adicã ei?
Ei.
Noi.
Eu.
Nu încerc sã mã eschivez.
Vreau sã știu cine l-a ucis.
Kenton, dacã vrei sã afli cine l-a eliminat fizic.
Cum?
Vrei sã știi cum a murit?
Modul?
Conteazã?
Nu a ars de viu?
Nu.
Atunci a fost o mușamalizare.
Da.
Ca sã parã o sinucidere.
Da.
Dar deja știi astea, Lily.
Nu e așa?
Da.
Întreabã-mã ce nu știi.
Ce e Devs?
Corect.
Asta.
Am senzația cã o sã stãm ceva.
Putem sã stãm așa în tãcere, e în regulã, sã știi.
Dar trece timpul mai repede dacã discutãm.
Spune-mi povestea ta.
Lucrezi în domeniu?
Da, securitate ciberneticã.
Unde?
- David Wallace. - Da, îi cunosc.
Au echipament bun.
În defensiv sau în ofensiv?
- Defensiv. - Așa și pari.
Și ești prietenul lui Lily.
Da.
I-a fost greu zilele astea, știu.
Du-te dracului.
Uite ce e, fac eu conversație dacã așa depãșim
ciudãțenia întregii situații.
Dar sã spui cã i-a fost greu în ultimele zile...
Nu.
E o subestimare totalã.
Am înțeles.
E bine cã îi ții partea.
Da, Lily se descurcã și singurã.
Da.
Am vãzut.
Se întâmplã vreodatã ceva fãrã motiv?
Despre ce vorbești?
Vrei sã știi ce se petrece la Devs.
O sã îți spun.
Dar am nevoie sã o fac punându-ți întrebãri.
- Nu am venit sã mã joc. - Nu e un joc.
E un mod de a explica.
Acceptã-l.
Sã-l accept?
Da, acceptã-l.
Bine?
Bine.
Deci...
se întâmplã vreodatã ceva fãrã motiv?
Da.
Nu.
Se întâmplã și lucruri fãrã motiv.
Cum ar fi?
Un exemplu?
Da.
Un puști cu leucemie.
Cineva fulgerat.
Și lista e infinitã.
Nu, Lily.
Nu am întrebat dacã se întâmplã lucruri fãrã un motiv bun.
Am zis doar motiv.
Leucemia era o aberație din ADN-ul puștiului.
Fulgerul era o descãrcare staticã.
De ce s-a rostogolit pixul pe masã?
Fiindcã l-ai împins.
De ce?
Ca sã demonstrezi ceva.
Ãsta e un motiv.
De asta s-a rostogolit pixul pe masã.
Ai clipit.
Poftim?
De ce ai clipit?
Ochii îți erau uscați.
Sau erai agitatã.
Se întâmplã vreodatã ceva fãrã motiv?
Trebuie sã existe evenimente.
Evenimente aleatorii.
Numește unul.
Gândește-te o clipã.
Și numește unul.
Aruncarea unei monede.
Nu e un eveniment aleatoriu.
E un eveniment complex.
Cât de tare a fost aruncatã?
Ce greutate avea?
Rezistența aerului?
Temperatura camerei? Unghiul în care a ajuns pe masã?
Bine, nu aruncarea unei monede.
Dar unele lucruri sunt aleatorii.
Numește unul.
- Selecția. - A ce?
Selecția unor lucruri identice.
Ce lucruri sunt identice?
Obiecte. Exemplare identice ale aceleași cãrți.
Alegi una din teanc, de dedesubt,
fiindcã a fost utilizatã mai puțin.
Aterizarea meteoriților.
Ruleta care se învârte.
Necazurile.
Toate pot fi analizate.
Nu poți sugera un eveniment aleatoriu
fiindcã nu existã așa ceva.
Mã întrebi
ce înseamnã Devs?
Asta înseamnã Devs.
E singurul principiu pe care trebuie sã îl înțelegi.
Nimic nu se întâmplã fãrã motiv.
Totul e determinat de un antecedent.
Asta e.
Acum,
ia un computer.
Dã-i toate datele legate de pixul care se rostogolește pe masã.
Traiectoria, viteza, masa componentelor,
structura atomicã.
Ce îți poate spune acum?
Îți poate spune cât de tare a fost împins.
Îți poate spune când se va opri.
Computerul poate vedea în urmã.
Poate vedea înainte.
Acum aplicã asta la tot.
Nu doar la pix.
La tot.
Asta înseamnã Devs.
Aveți un computer puternic.
Așa e.
Și pentru asta l-ați ucis pe Sergei?
Nu exact, Lily. Nu.
Cred cã pentru tine
ãsta e punctul în care devine greu.
Cred cã l-a iubit mult, așa e?
Sergei. L-a iubit.
Da, așa e.
E uimitor unde te poate duce iubirea.
Cât drum poți face.
Pânã unde poți merge.
Ai iubire în viața ta?
Am avut.
Mai bine sã fi iubit și sã fi pierdut.
Nu?
Prefer sã fi iubit și sã fi mers bine.
Da, corect, ai dreptate.
Și eu.
Știi ce am pierdut.
Toatã lumea știe.
Sigur.
Nu știu ce ai pierdut tu.
Nu se comparã.
Mã bucur.
Da. Doar...
Lucruri normale, am pierdut iubirea unei fete.
Sau fata și viitorul pe care credeai cã o sã-l ai.
Atunci, în privința asta, se poate compara.
E vorba de a te împãca cu pierderea.
Bãnuiesc cã așa e.
Dar, îți spun sincer,
eu unul nu m-am împãcat niciodatã.
Știi? Eu și ideea de a pierde...
Am coexistat oarecum.
Pierderea ți-a fost tovarãș constant.
Da, un soi de tovarãș care face ceva pe tine zilnic.
Exact, aia e.
Pot sã-ți spun ceva, Jamie?
E o promisiune.
O promisiune directã pe care ți-o fac.
Bine.
O sã fie bine.
Ce... vrei sã spui? Ce o sã fie bine?
Totul.
Asta e promisiunea.
Totul o sã fie bine.
Sistemul Devs funcționeazã.
Funcționeazã de câteva luni bune.
Și e tot mai performant.
În ultimele 48 de ore, am fãcut un progres enorm.
Cu ajutorul sistemului,
rulãm predicții.
Cu cât sunt mai în trecut, devin mai neclare.
Însã poți alege orice moment din istorie,
orice coordonate GPS ajustate,
și rulezi vizualizãri.
Vizualizãri?
Imagine. Sunet.
Adicã e o simulare?
Exact.
O simulare de la nivel cuantic, la nivel macroscopic.
Trecutul și viitorul.
Pixul care se rostogolește înapoi.
Pixul care se rostogolește înainte.
Puteți vedea trecutul?
L-am vãzut pe Hristos pe cruce.
Putem sã privim în viitor.
Încercãm sã nu o facem.
E problematic.
Dar da, putem.
Și am fãcut-o.
Ai zis
cã de aici înainte îmi va fi greu.
Da.
Mai ales pentru mine?
Da, mai ales pentru tine.
De ce?
Când Devs a pornit,
ne-am uitat în viitor
și am constatat cã putem vedea doar la câteva luni distanțã.
La un moment dat,
într-un moment fix,
vizualizarea a devenit staticã.
Era ca un vifor.
Viitorul era vizibil pânã atunci.
Dupã aceea,
devenea impenetrabil.
Punctul s-a tot apropiat.
Nu s-a extins.
Nici mãcar cu un minut sau o secundã.
Punctul fix în care se pierde viitorul
este foarte aproape.
În 21 de ore.
Mâine noapte.
Mâine noapte...
Undeva dupã ora 01:00.
Atunci se petrece ceva.
Un eveniment necunoscut.
Declanșeazã o rupere totalã între cauzã și efect.
O rupere în determinism.
O rupere în legile universului.
Și credem cã ești implicatã.
Eu?
Cum sã ajungeți la concluzia asta?
Ești acolo.
- Unde? - La Devs.
În laborator? La Amaya?
Da.
Dar...
Te-am vãzut.
Adicã eu cauzez evenimentul?
Așa credem.
Ce fac?
Nu știm.
Dar, orice ar fi, e semnificativ,
și asta e puțin spus.
Nu înțeleg.
Nimeni nu înțelege.
E singurul sport pe care l-am putut practica.
Frisbee e un sport?
Unul important.
Nu te uiți la Jocurile Olimpice?
Și dacã te înșeli?
Sã mã înșel?
Tu.
Cultul ãsta al vostru.
Dacã vã înșelați?
Nu eu fac predicțiile.
E sistemul.
- E universul. - Sistemul face predicțiile.
Dacã se înșalã?
Dacã mâine searã nu merg la Devs?
O sã mergi.
Cum adicã?
Exact așa. Asta se va întâmpla.
O sã mã obligi?
- Mã vei obliga sã merg? - Nu.
Îți spun cã e ceva predeterminat.
Așa a fost din totdeauna, mereu urma sã ajungi la Devs.
- E ridicol. - Nu poți sã nu te apropii.
Aș putea alege sã nu merg.
- Aș putea sã plec în Mexic. - Nu.
- Pot porni acum. - Dar n-o faci.
Cum poți sã-mi spui tu ce o sã aleg sã fac sau nu?
Am înțeles.
Ce anume?
Ești nebunã.
E o mare porcãrie.
Lily, nici nu conteazã dacã mã crezi sau nu.
Așa se va întâmpla. Vei fi acolo.
Nu cred.
Ei bine...
O sã vedem.
Mai ai ceva sã-mi spui?
Nu.
Drãguț.
Am reușit.
Ești bine?
Da.
Sã mergem.
Bine.
Deci v-ați împrietenit, sã înțeleg.
Trebuia sã îmi imaginez.
Cred cã vreau acasã.
Acasã?
Sigur?
Da.
Nu crezi cã ne vor gãsi acolo?
Dacã voiau sã ne dea pe mâna cuiva,
ar fi fãcut-o deja.
Nu la asta le e mintea acum.
Dar la ce?
Sunt nebuni.
Complet nebuni.
Da.
I-ai zis de Sergei?
Da.
Și de Devs?
I-am spus tot.
Nu.
Nu chiar tot.
Corect.
Hei, Lily!
Mi-am fãcut griji pentru tine. Unde ai fost?
Pe aici, pe acolo...
Ai stat târziu în seara asta, nu? Îmi place.
Trebuie sã te bucuri de viațã cât poți.
Da.
Dormi și tu, Pete.
Mersi.
Nu-ți face griji.
Știu ce înțelegere am fãcut. Încã nu vorbesc cu tine.
Noapte bunã, frate.
Ești gata de somn?
Jamie...
rãmâi la mine în pat.
E în regulã. Pot sã dorm aici.
Nu.
Rãmâi la mine în pat.
Nu-l cunoșteam.
Am crezut cã-l cunosc.
Dar, de fapt, nu-l cunoșteam.
Și toate astea,
tot ce s-a întâmplat dupã ce a murit
nu au servit la nimic.
Le-am fãcut pentru ceva
ce nu exista.
Nu l-am cunoscut.
Pe tine te cunosc.
Așa cã rãmâi în pat.
Au avut tupeu sã vinã aici în noaptea asta.
Da, așa e.
Îmi place Jamie.
Are curajul sã îi rãmânã alãturi.
Sã o sprijine.
E și dulce.
Sunt copii curajoși.
Vãd inima furtunii
și intrã direct în ea.
Ea e așa. El, nu.
Da, cred cã da.
E deșteaptã
și e tare.
Mai e ceva.
Are o calitate ciudatã.
Îi e mai teamã sã nu facã nimic decât sã facã ceva.
Nu sunt mulți oameni așa.
Și e autenticã.
Nu numai în ceea ce spune,
ci și cum privește lucrurile.
Vede ceea ce este.
Nu și în cazul lui Sergei.
Știi ce vreau sã spun.
Da, știu.
Deci ne plac.
Și tu îmi placi.
Da?
Da.
Aș zice cã te plac mult.
Profund?
Destul de profund.
Cât de generoasã ești!
Și tu îmi placi mult, profund.
Eu te plac mai puțin profund, ca sã știi.
Sigur.
Hei.
Nu mai dureazã mult.
Nu mai e vorba de ani, de luni sau de zile.
E vorba de ore, Forest.
Atâta tot.
Doar ore.
Subtitrare: Retail