Ep. 3. Navetiştii
Nu mai avem ceai.
- Ceva întârzieri? - O mică întârziere sus în Basingstoke.
- La dracu cu Basingstoke. - Da!
Asta... aici nu e aeroport, e problema ta.
Da, dar tata spunea...
Păi, suntem în Woking.
Nu ştiu cum ai reuşit, dar suntem în Woking.
- Vă trebuie un lift aici. - Da, cred că ne trebuie.
Bună.
Nu, normal că nu pot veni acasă.
Clar că nu pot.
Pentru că sunt la muncă.
Sigur că da.
Nu, cu siguranţă.
Te rog, nu ţipa.
- WC-ul e stricat. Iar. - Da, D-le. Da.
- Cu întoarcere peste 5 zile, vă rog. - Da, imediat.
Unde?
Se pare că ai o zi mai grea decât mine.
De ce te uiţi aşa la mine?
Vrei una?
Nu, mulţumesc. Vreau să ştiu destinaţia pentru bilet,
şi mă tem că va trebui să stingi ţigara.
N-am spus? De asta îmi trebuie ţigară.
Îmi calmează creierul.
Macon Heights.
- Macon Heights? - Exact, Macon Heights.
Nu există staţia asta.
Verifică în computer. Un bilet la Macon Heights.
Lucrez aici de peste 20 ani, doamnă.
M-A-C-O-N Heights.
Şi ce tren doriţi să luaţi?
- Ştiţi ora? - 5.19.
Îl pot lua şi pe cel de 1.19 sau 9.19.
Bine, am înţeles. Ăsta e trenul spre Alton, vedeţi.
Opreşte la Brookwood, Ash Vale, Aldershot, Farnham, Bentley şi pe urmă... Ooh!
Nu există Macon Heights, din păcate.
- Şi pe urmă a plecat? - Da, un fel de magie, cred.
Ca o lumină?
- Nu, nu. - Încerci să nu fumezi, nu?
Visez că fumez pasiv.
Macon Heights.
Da, şi totuşi cred că am mai auzit numele ăsta undeva.
Ed, uite, ştiu că nu am copii, dar te simţi bine?
Nicicând mai bine.
Ne vedem mâine.
- Au chemat poliţia? - Ea a chemat-o.
- Te-am sunat. - Nu credeam că vă suna la poliţie.
- Nu va depune plângere. - Bine, asta e bine.
Dar e foarte supărată. O fată de 15 ani
trebuie să înţelegi, pentru că...
Bine, ne pare foarte rău. Nu-i aşa, Sam?
- A râs de mine. - Va veni o vreme...
Nu, nu va veni.
- Nu vom permite asta. - ...în care nu-l mai putem scuza.
M-am supărat.
Şi înţeleg...
că n-ar trebui să sperii oameni.
N-ar trebui să sperii...
Sam, încerc să discut cu tine, prietene.
N-ar trebui să-i sperii pe oameni, dar o fac.
Asta fac, îi sperii pe oameni.
Stai puţin, ai umblat în...?
"Pray silence for Louie Bellson."
Obişnuiam să ascult asta când erai foarte mic.
Numără câte note cântă în următoarele 5 secunde.
Ascultă saxofonul. Haide.
Haide, numără-le. Haide, numără-le, haide.
Nu poţi.
Numără-le. Nu poţi pentru că fizic este imposibil.
Sunt prea multe note de numărat.
Ţi-a... ţi-a spus ceva, sau a făcut ceva să te provoace?
Am uitat... scuze.
Bine, copile.
Ok.
Intraţi.
Vă rog, doamnă.
Vă rog, luaţi loc.
- Luaţi loc. - Vreau doar să cumpăr un bilet.
De ce simt că sunt intervievată de Echipa Specială?
Ed spune că luaţi trenul de Alton.
Aşa este. Trenul de 9.19 spre Alton.
9.19 sau 13.19 sau 17.19, dar cel mai des 9.19.
Şi cât durează călătoria?
Cât durează? Fix 28 minute.
Cred. Deşi, în ultima vreme nu te mai poţi baza pe asta.
Şi cum e la Macon Heights? Câţi oameni trăiesc acolo?
5,000. Nu ştiu.
Ei există vreo firmă mai mare?
O fabrică? Centrală electrică?
- Centrală telefonică? - Nu, nimic aşa de mare.
Sunt contabilă la Bradshaw Insurance.
Care e problema?
Asta e o hartă cu reţeaua noastră.
Vă voi arăta, cu precădere, Farnham şi mai apoi Bentley.
Observaţi că nu există staţii intre.
Bine, cum dracu a făcut asta?
Eşti de servici?
Nu... Nu.
N-o minţi pe mama ta!
Nu-l răni.
Sam, te rog. Te rog, te rog, te rog, te rog, Sam.
Când îţi pierzi controlul, simţi nervozitate?
Nu.
Da, este...
Se simte altfel faţă de cum eşti de regulă nervos?
- Da. - Şi cum se simte diferit?
Te simţi trist?
Da.
Ok. Interesant, nu-i aşa?
Este?
Tată...?
Scuze, scuze.
Ne oprim aici deocamdată?
Da. Ed, Mary, putem discuta puţin?
- Să discutaţi despre ce? - Câteva formulare de semnat.
Facem o coadă la formulare.
Prea multe note.
Ok. Voi aştepta afară.
Cu toţi copiii nebuni.
Mă îngrijorează Sam.
Cu episoadele psihotice care devin mai frecvente,
şi cu violenţa care escaladează...
se pare că situaţia lui se deteriorează.
Trebuie să începem să ne gândim cum să ne pregătim pentru asta.
Te sperie?
Păi, sunt speriat pentru el...
Dar te sperie?
Câteodată, da...
Pe tine?
E fiul meu. Fiul meu nu mă sperie.
Îţi aminteşti...
Îţi aminteşti când ne-am cunoscut, am fost prezentaţi de...
- I-am uitat numele. - În tren?
Şi a spus, "El este Ed, lucrează la trenuri,
"şi ea e Mary, şi este în tren."
Şi cum a început să râdă isteric deşi nu era deloc amuzant!
Mi-au trebuit aproape 2 luni să te conving să ieşim la o cafea!
Dar ştiam, ştiam că erai cineva
cu care puteam construi ceva,
- şi s-a dovedit... - Îmi aminteşte de tine.
De asta pot vorbi cu el.
Adevăratul tu.
Nu cel cu zâmbetul fals întins pe toată faţa.
Ok.
Şi, chiar...
mai frică îmi este de tine când afişezi acel zâmbet
decât de el.
Ok.
Nu. Nu verific bilete...
sunt doar pasager.
Da, D-le. Toţi suntem pasageri aici.
Scuză-mă?
Scuză-mă! Nu poţi...
Servim la masă.
Luaţi loc. Cu ce vă servesc?
- Ceai? - Cum îl doriţi?
Cu lapte, un cub de zahăr.
Revin imediat.
Cu lapte, un cub de zahăr.
Şi o porţie din plăcintă cu mere făcută de mine.
Gratis. Arăţi de parcă ţi-ar prinde bine.
Bine, mulţumesc.
Foarte mult. Da.
N-am văzut pe nimeni atât de speriat de cum gătesc.
- Să ştii, este divină. - Divină?
Da.
Îmi place divină.
Delicioasă.
Nou în oraş?
Da.
Uite, nu că aş vorbi în numele oraşului,
dar cred că veţi găsi multe lucruri divine pe aici.
Îmi cer scuze. Ne-am logodit.
Este cumva... glorios.
Bine, felicitări.
Mulţumesc, mulţumesc.
- A spus da! - Ne-am logodit!
Bună ziua!
Un bărbat stă singur şi se uită cum se joacă copiii.
În altă lume, aş fi îngrijorată.
Îmi reaminteşte de băiatul meu.
- Care? - Cel din urmă.
Nu e foarte dezvoltat, nu?
Sunt bolnav?
Sau... eşti un simptom al bolii?
Vezi, ăsta e un răspuns negativ clasic,
de la un negativist clasic.
De ce nu vezi posibilităţile acestui loc?
Ce este locul ăsta?
Macon Heights.
Macon Heights n-ar trebui să fie aici.
Acea plăcintă cu mere a fost imaginară?
Acei copii par imaginari?
Există, Ed, doar că nu vrei să crezi că există.
Pentru că te face fericit, şi nu eşti obişnuit să fi fericit.
Poate aşa ar trebui să fie lumea.
Ţigară?
Poate asta e lumea de care ai nevoie.
Trenul tău spre casă pleacă la 7:20.
Încearcă să te bucuri de Macon Heights până atunci.
Hopa sus.
- Bună. O zi bună? - Bună.
O zi ciudată.
Du-te şi odihneşte-te puţin.
Pregătesc plăcintă cu pui la cină.
- Puţin festin. - Bine.
Îţi aminteşti când am zugrăvit camera asta?
Am crezut mereu că vom avea un băiat.
Asta e viaţa, cred.
Sau nu
Te iubesc.
Totuşi,
se pare că ne amintim cum ne distram încercând.
Mulţumesc.
Mulţumesc, tuturor.
Da, încerc să localizez un reporter de-al Dvs.
Nu pare să aveţi o adresă de email.
Nu, se numeşte Martine Jenkins.
Trebuie să aflu tot ce se poate despre acel loc.
De ce?
E pentru un proiect.
Înţelegi că sunt ziaristă? Suntem pe cale de dispariţie,
dar avem în general un simţ nealterat
să mirosim minciuna.
De câte ori ai fost acolo?
- O dată. - Sunt impresionată.
În mod normal, oamenii au fost de 8-9 ori până să mă caute.
Şi ce? Să înţeleg că nu sunt primul?
Din experienţa mea, cu cât vorbesc mai puţin, cu atât e mai bine.
Ăsta e un oraş care nu există.
E un oraş care aproape a existat.
Cred că e o mică diferenţă.
Au fost multe de spus despre acel loc.
Marele păcat este că n-am reuşit să scriu mai mult despre el.
Ce, ţi-au interzis?
Nu. N-a fost nicio conspiraţie,
dar nu credeau că este interesant.
Un visător visează, încearcă... şi moare.
A murit?
A câştigat licitaţia, dar au fost nişte nereguli financiare.
Nu corupţie, doar incompetenţă.
Am încercat să-l vizitez, să ştii.
Sigur că am încercat.
Un oraş ideal...
rămâne ideal...
dacă poate exista neatins de realitate.
Dar uşile nu se deschideau pentru mine.
Cine este aici?
Asta e fiica lui, Linda.
L-a găsit în pădure.
Supradoză.
La 2 săptămâni după ce i-au luat proiectul
şi l-au dat următorului câştigător.
Nu spui nimic, nu-i aşa?
Ce?
Pleci chiar înainte de aglomeraţie, mă laşi singur,
şi nu spui nimic? Unde ai fost?
Faci ceva ce n-ar trebui?
Nu, nu.
Odată distrusă o familie, nu se mai repară.
Trei copii cu 3 mame diferite, îţi aminteşti?
- Trei copii? - Da.
Cred că ştiu câţi copii am.
Trebuie să plec.
- Iau din concediu. - Ce?
Ed? Ed, e prea târziu să-ţi găsesc înlocuitor.
Nu poţi pleca!
Ed!
Ed! Opriţi trenul!
Hei!
Cam dependent, nu?
Poftim?
Să vezi cum se mişcă lumea.
- Te-ai întors. - Da.
Mă bucur. Am făcut prăjitură cu ghimbir astăzi, şi o să-ţi placă.
Atunci voi servi asta...
şi... tocmai vroiam să spun o ciocolată caldă.
Ciocolată caldă şi prăjitură cu ghimbir e o combinaţie gustoasă.
Te simţi mai bine, nu?
Atenţie, poate crea dependenţă.
Prăjitura mea.
Mulţumesc.
Îmi cer scuze. Ne-am logodit.
Este cumva... glorios.
- Scuze, nu înţeleg. - Mulţumesc! Mulţumesc!
Vino.
Tati.
Mary.
Ce este?
Doar gândeşte-te cum ar fi putut fi.
Cum ar fi putut fi nu există.
Există doar prezentul, adică tu şi cu mine.
Şi pentru mine e suficient.
N-ai avut somn?
Ce faci cu toate astea? Ce sunt astea?
Îţi aminteşti cum ne-am cunoscut?
În tren?
O femeie ne-a prezentat şi a spus, "El este Ed, lucrează la trenuri,
- "şi ea e Mary, şi este în tren." - Şi ce s-a întâmplat după asta?
Ne-am îndrăgostit, nu? Pur şi simplu.
Ed? Eşti bine?
Ed?
Unde te duci?
Ed? Ed, a fost o problemă în Basingstoke.
- La dracu cu Basingstoke. - Da, dar trebuie să sortăm cursele.
- Putem avea nişte sosiri? - Am spus la dracu cu Basingstoke!
Eşti nervos?
Sau supărat?
Sau mânios?
Sau nebun?
Cum eşti, Ed, ce crezi?
Scuză-mă, o caut pe Linda, o cunoşti pe Linda?
Nu, nu se numea Linda, se numea Jane.
- Cancer pulmonar, să ştii. - Ce?
- Cancer pulmonar. - Este important.
O caut pe Linda.
Îmi pare rău, nu mă pot implica cu alt bărbat.
Mergi acasă, mi-au spus, şi apoi mi-am găsit casa.
Au spus că poţi ajuta?
Au spus că eşti nou şi săritor.
Eşti săritor? Îl vor lăsa să moară, nu-i aşa?
De ce l-ar lăsa să moară?
Tu eşti, Slavă Domnului!
Te rog, ajută-mă, o caut pe Linda.
S-a făcut o greşeală.
Eşti destul de confuz, nu-i aşa?
Îţi voi aduce o prăjitură şi o ciocolată caldă.
Te rog, te rog, ajută-mă.
Ştii unde o pot găsi pe Linda?
Nu, dragule. Nu cred că ştiu.
Ce este locul ăsta?
- Macon Heights. - Dar ce a păţit?
Tu ai făcut asta.
Adevărul a făcut asta.
Şi îl vrem înapoi cum era.
Bine, eu vreau doar s-o găsesc pe Linda.
Îmi vreau băiatul înapoi.
Mi-a spus că avea un cuţit.
Mi-a spus că trebuia să-l urmez.
Acest bătrân, m-a luat de pe drum.
Aveam 14 ani, mă întorceam acasă din parc
şi era o bucată din gard
care era stricată şi el m-a tras pe acolo,
m-a tras spre şinele de tren.
A început să mă atingă, a început să-mi atingă sânii
şi nimeni nu m-a mai atins acolo.
Cred că trebuie să-ţi spun povestea mea.
Scuză-mă, nu vreau să-ţi aud povestea.
Cred că o parte din tine vrea.
O parte din tine trebuie... să înţeleagă asta, să înţeleagă ce este locul ăsta.
Mi-a luat fiul.
Trebuie să-l recuperez.
Suferea de ceva?
E foarte bună cu suferinţa.
Când mai târziu m-am îndrăgostit şi am încercat să...
n-a mai funcţionat şi asta... e mai bine aşa.
Cum se numea fiul tău?
Sam.
S-S-Sammy.
Frumos nume.
Îmi era frică de el.
Nu.
Ajunge cu asta, nu aici.
Cafea şi prăjitură cu nucă
făcute exact cum le făcea mama.
Îţi vei aminti unde s-o găseşti.
Îmi cer scuze. Ne-am logodit.
Este cumva... glorios.
Plecaţi din calea mea.
Mulţumesc. Mulţumesc!
Multă lume uita că lucrez la Bradshaw Insurance,
din păcate.
Le spun întotdeauna, dar uită.
- Cu ce pot ajuta? - Ai făcut o greşeală.
Nu sunt unul din oamenii ăştia.
Şi vreau totul înapoi, cum era înainte.
Înţeleg că nu sunt reali.
- Nu sunt? - Nici perechea logodită.
Care au dat peste mine pe stradă de trei ori deja.
Puţin nesincer.
Când ai pretins că fiul tău îţi amintea de cel din urmă.
Din ce înţeleg eu, ar fi cel din faţă.
Probabil să facă bucăţi acel zmeu.
Stai jos, Ed.
Îmi vreau fiul înapoi.
Nu prea cred asta.
Oamenii nu pot să dispară.
Plătesc 3 pensii alimentare.
În primul rând, e răul pe care ţi l-ai făcut ţie.
Ok, bine, ajunge...
Pe urmă, e răul pe care l-ai făcut altora, şi al treilea,
poate cel mai important,
este răul făcut lui sau ei, subiectului, dacă vrei.
Du-te dracu.
Soţii vor ca soţiile lor să treacă prin ultima fază
de chimioterapie dureroasă.
Copiii vor că mamele lor să trăiască mereu, în ciuda durerii.
Aşa că răspunsul la problemele vieţii, e să încetezi să trăieşti în realitate?
Fiul tău a fost de rahat iar tu ai fost un tată de rahat pentru el.
Ce-i atât de bine la realitatea asta?
Nu înţelegi.
Au fost momente de bucurie.
Au fost momente de fericire incredibilă.
Când Sam era fericit, era bucurie.
Nu negi că ai visat la altă viaţă.
Să visezi nu e acelaşi lucru cu a-ţi dori să fie adevărat.
Vreau să-mi văd fiul cum devine bărbat.
Îţi pot spune că povestea lui va deveni din ce în ce mai tristă.
Atunci trebuie să fie şi povestea mea.
Te va distruge...
şi îţi va distruge soţia.
Va ajunge la închisoare.
Va face lucruri oribile.
Tu vei face lucruri oribile.
Veţi fi toţi nefericiţi.
Atunci aşa să fie.
Adopta, înfiază, găseşte alt copil care are nevoie de tine.
Investeşte în noi posibilităţi, într-o nouă viaţă.
Poţi rescrie totul.
Aveam un copil,
şi l-aş vrea înapoi.
Asta e doar vină.
Nu.
Asta e dragoste.
E cum l-am făcut eu, noi l-am făcut aşa.
Asta... este iubire.
Suni aproape convingător.
- Nu-ţi pot forţa mâna. - Nu, nu poţi.
Vot trebui să vină şi să călătorească prin staţia mea ca să ajungă acolo.
Macon Heights. Le voi spune ce vor pierde,
o viaţă fără adevăr.
Asta nu-i va opri pe toţi.
Va opri câţiva.
Câţi sunt prea mulţi?
Le-ai refuza posibilitatea fericirii?
Celor de aici.
Crezi că asta e fericirea?
Cred că e mai mult decât pot avea mulţi.
Şi tu.
Şi eu.
Îmi iubesc fiul.
Ai ales greşit, Ed.
Aş vrea să te fi putut salva.
Am încercat să plec o dată.
N-am putut.
Îmi pare rău pentru tine.
Şi te invidiez.
Şi atunci care e povestea ta?
Ce vindecă locul ăsta?
L-am stricat pe copilul tău.
Asta te face să-mi doreşti răul?
Mă face să-mi doresc răul.
Vreau să-mi văd iarăşi fiul.
Bravo ţie.
Unii dintre noi..
n-au de ales şi au nevoie de locul ăsta.
Bună. Eu sunt.
corvin.predoiu (subtitrări-noi. ro Team)