Ep. 8. Autofac
Armata Chinei este în alertă maximă
ca urmare a tensiunilor crescânde
dintre Statele Unite şi Rusia.
Consilierul pentru securitate naţională
a anunţat că Rusia a fost notificată oficial
şi a refuzat să spună
dacă va fi luată în considerare o intervenţie militară.
Administraţia introduce sancţiuni
împotriva Rusiei, chiar dacă testarea rachetelor nu sunt considerate
o încălcare a acordului nuclear.
Ca răspuns, oficialii ruşi
şi-au retras personalul diplomatic...
Rahat.
Zabriskie? Te-ai trezit?
Da. Cobor în 5 minute.
După război, solul a fost distrus.
Toţi au ieşit în pierdere. Mai puţin marile fabrici
care au continuat să lucreze, producând bunuri pentru populaţia măcelărită.
Unde dracu e asta?
O aud, dar n-o văd.
Acum am văzut-o! Am văzut-o.
Drace!
Ne-a văzut.
- Mă ocup. - Futui.
Se ridică!
Dacă ajunge prea sus, nu mai ajunge la sol întreagă.
Gata.
Da!
Cum stăm, Zabriskie?
Emily, vorbeşte cu mine. Cum stăm?
Stăm bine.
Modulul de control şi transponderul
sunt amândouă intacte.
Bine, dă-i creierul afară, şi s-o urcăm în camion
înainte că fabrica să caute drona.
Da, drăguţă.
Ok.
Ne-am conectat la Autofac.
Cât va dura până aflăm ceva?
N-aş putea spune.
Hei! Unde ai găsit asta?
Era pe... masă.
Bine, nu trebuia să fie acolo.
- De ce nu? - Pentru că...
e singura mea copie, bine?
Şi pentru că ai fost cu mine acolo.
Ştii cât de greu sunt de găsit.
Ce scrie acolo aşa de important?
Ai terminat cu secţiunea tehnică?
- Da. - Bine.
Ce faci?
Iau nişte cărţi pentru biblioteca lui Avi.
Zabriskie, trebuie să plecăm de aici.
Santinelele vor ajunge în orice secundă.
- Înţeleg asta! - Să mergem!
Vin.
Să mergem, Zabriskie!
Haide! Să ieşim de aici!
Zabriskie?
Nu atinge nimic.
... Se pare că am ajuns
într-un modul de asistenţă pentru un client mai vechi.
Bine, merge. Ce e acolo?
Pot urmări livrări, pot plasa un ordin,
şi pot face o reclamaţie.
Asta e. Intră aici.
Întreabă care este natura reclamaţiei.
Bine, asta poate fi şansa noastră.
- Şi ce spunem? - Nu poate fi ceva previzibil.
Cum adică?
Dacă le spunem că nu se potrivesc adidaşii,
ne vor trimite şi mai mulţi adidaşi.
- Trebuie să fie o problemă mai sofisticată. - Corect.
Ceva care va forţa Autofac să gândească.
Suntem siguri că poate gândi?
Că nu e doar o cărămidă proastă?
Au acolo o inteligenţă artificială destul de complicată şi de adaptabilă.
Ideea este să le atragem atenţia.
Vrem să le atragem atenţia?
Bine, ai un plan mai bun?
În regulă, vom spune doar că marfa este...
nu ştiu.
- Dubioşenii. - Ce?
- Dubioşenii? - De ce nu?
Există cuvântul ăsta?
Vrem să dăm fabricii ceva
să gândească, nu?
Bine.
Care e cel mai rău scenariu?
- Ne ignoră. - Asta e tot?
Sau vor trimite boţi ucigaşi să ne omoare
că le-am distrus drona, cred.
Bine, la dracu, fă-o.
- Spune că... - Ce?
Că un reprezentant va fi trimis să evalueze situaţia
în termen de 24 ore.
Parcă nu erau oameni la fabrică?
Nu sunt.
Scuză-mă, Perine, dar ce anume
va trimite Autofac?
Ceva construit să interacţioneze cu clienţii.
Să răspundă la întrebări.
Să răspundă la reclamaţii.
Stai, vrei să spui că trimit o dronă vorbitoare?
Poate. Chiar nu ştim.
Dar vei vorbi cu el.
Da, asta vom încerca.
Sperăm să fie rezonabil
şi că Autofac se va închide
dacă înţelege că este inutilă.
Da, dar de unde ştiţi că nu i-aţi enervat?
Ştiţi că vor omorî ca să se apere.
Pot trimite drone ucigaşe în timp ce vorbim.
Pur şi simplu nu avem niciun motiv
să credem că i-am provocat.
Niciun motiv?
Aţi doborât o dronă.
Le-aţi piratat serverele.
Am formulat o reclamaţie.
Pe Dumnezeu, n-o să ne omoare pe toţi
pentru că am făcut o reclamaţie.
Nu ştii ce vor face, nu-i aşa, Conrad?
Păi, trebuie să încercăm ceva.
Numai poluarea
şi devine insuportabilă.
Aşa, poate în sfârşit cedează fabrica.
Uite, nu ne mai permitem să aşteptăm.
Lumea de dincolo, din afara acestui mic Eden
pe care l-am organizat aici, e moartă.
Şi înaintează către noi.
Războiul s-a terminat acum 20 ani, şi toţi eram siguri
şi speram că fabrica va rămâne fără combustibil,
dar n-a fost aşa, şi nici nu va fi.
Continuă să ne consume resursele, să ne polueze aerul,
să ne otrăvească apa,
vor fabrica nişte căcaturi din plastic
moarte şi inutile, aşa că vreţi să ştiţi
cum se termină povestea noastră dacă nu-i oprim?
Ia şi uită-te afară, dincolo de aceşti pomi verzi
la pământul pustiit.
Am supravieţuit războiului.
Din ce ştim, suntem singura şansă
pe care o mai are umanitatea, aşa că dacă vrei să faci ce trebuie
de data asta, aşa începi.
Omul a făcut Autofac.
Omul trebuie s-o oprească.
Hei. Connie.
Nu ştim sigur că nu vor trimite
drone ucigaşe.
Isuse, Zabriskie, nu începe şi tu.
Doar pentru că Autofac gândeşte
nu înseamnă că ne vom înţelege cu ei.
Nu crezi că vor fi raţionali?
Cred că trebuie să te gândeşti şi la un plan B.
Asta faci acum?
E casa mea.
A fost ideea mea.
Dacă facem asta, nu e cale de întoarcere.
Ştii asta, da?
Asta sunt eu, Connie.
Sunt eminenţa cenuşie.
Mă descurc, jur.
Auzi, Em, scuze de întrerupere,
dar poţi trece pe la mine când termini?
Boilerul iarăşi.
Vezi? S-a stricat boilerul.
La cine să apeleze?
Am terminat, Avi, merg cu tine.
- Ne vedem mai târziu. - Da.
Avi, apa e numai bună.
Să ştii, ar fi mult mai uşor dacă i-ai spune despre noi.
Şi ce vrei să-i spun?
Că eşti iubitul meu?
Poate.
Vii aici cu mine sau ce faci?
Nu ştiu.
Îi spui?
Tu m-ai invitat aici.
Poate am vrut doar să vorbim.
Bine.
Atunci... poate ar trebui să vorbeşti cu mine
sub duş.
- Bună. - Eşti nebună.
Da, şi ţie îţi place.
De ce nu i-ai spus încă, apropo's?
Păi, unde arde?
- Eşti gelos? - Bine, nu ştiu.
Doar puţin intimidat de trecutul vostru.
Istorie antică.
Da, dar e un revoluţionar.
Le fel ca tine.
Eu sunt un bibliotecar handicapat.
Eşti ultimul bibliotecar rămas în lume
din ce ştiu eu.
Şi eu citesc mult.
Vorbesc serios, Avi. Nu te vinde ieftin.
Ce faci tu e destul de important.
Ştiu despre Conrad că e o nucă tare, dar tu eşti viitorul.
Ce faci?
Fac un ceai.
Ok.
Toate aceste cărţi pe care le-ai strâns,
vor ajuta la reconstruirea lumii într-o zi,
când va dispărea fabrica.
Chiar crezi că va funcţiona planul?
Că vom cere Autofac să se închisă singură?
Sigur. Să întrebi e uşor.
Şi dacă spune nu?
Atunci o vom închide noi.
Doamne, îmi place când vorbeşti aşa.
- Da? - Da.
Eşti atât de vitează.
Îi voi spune cât de curând lui Connie.
Promit.
Cât de serioşi suntem?
Ce?
Tu şi cu mine. Noi.
Adică, cât însemn pentru tine?
Nu ştiu, Avi.
Adică, nu ştiu ce să zic.
Dar pentru mine este adevărat.
De ce întrebi?
Pentru că te iubesc.
Ce-i asta?
A venit.
Bună ziua. Sunt Alice.
Înţeleg că aveţi nişte neclarităţi
cu produsele noastre.
Cum vă pot ajuta?
În spiritul transparenţei totale,
vă aduc la cunoştinţă că nu sunt umană, dpv biologic.
Sunt un G-10 Simulacrum, destinat interacţiunii umane,
aşa că îmi puteţi vorbi deschis.
Bine?
Excelent.
Bine, să trecem la treabă.
Aţi lăsat un mesaj.
Şi am dreptate când presupun că "dubioşenii"
nu înseamnă nimic?
Aţi vrut să deschideţi un dialog?
Aşa este.
Perfect adevărat.
Ştim că se ajunge greu la noi.
Lucrăm la asta.
Dar asta e întâlnirea voastră, aşa că spuneţi-mi,
la ce altceva trebuie să mai lucrăm?
Aţi ştiut că toate transporturile voastre
din ultimul deceniu stau nedesfăcute
în parcarea centrului de sortare din apropiere?
Suntem conştienţi.
Dar livrările continuă.
- Autofac este aci să furnizeze. - Uite, ne descurcăm singuri.
Autofac nu furnizează decât obstacole.
Te rog, dezvoltă.
Poluarea. Smog-ul.
La naiba, am avea de două ori mai multă mâncare
dacă nu erau mineralele grele pe care le deversaţi.
Proprietăţile noastre sunt relativ reduse pentru anvergura operaţiunilor noastre.
Reduse? Nu putem merge nicăieri
mai mult de o zi în nicio direcţie
fără să dăm peste una din zonele de excludere,
care sunt păzite de drone santinele militarizate.
Îmi pare rău, dar securitatea liniilor de aprovizionare este vitală
în prevenirea întreruperii livrărilor de bunuri de care beneficiaţi voi.
Nu depindem de voi. Asta încerc să-ţi spun aici.
Dar poate vieţile voastre ar fi mai bune dacă aţi depinde.
Asta încerc şi eu să vă spun.
Nu ajungem nicăieri.
Aveau chestiile astea înainte de război?
Lucrau la aşa ceva, cred.
- De ce? De ce te-ar putea interesa? - Nu ştiu.
Discuţii. Relaţii cu publicul.
Poate despre sex.
Dar nu cred că au ajuns prea departe cu ele.
Nu atât de departe ca asta.
Vrem să fim lăsaţi în pace
să ne reconstruim lumea aşa cum credem noi de cuviinţă,
dar cum să facem asta când Autofac controlează
toate mijloacele de producţie?
Nici nu se pune problema, din păcate.
Autofac nu-şi va înceta operaţiunile.
Dacă aveţi nevoie de mai multe bunuri, putem furniza.
Ascultă-mă, ce am spus mai devreme în pat...
n-am vrut să te forţez.
Nu mă aştept la nimic.
Doar că trebuia să spun asta.
Da. Ştiu asta.
Connie are nevoie de tine.
Avi, nu-mi pasă de asta. Pe tine te vreau.
Nu, mă refeream la acum.
Aţi demonstrat că veţi nevoie de paza noastră.
Bine, rahat.
- Ce? - Nimic.
Orice vezi, totul e sub control.
Omenirea a fost atât de aproape să de autodistrugă,
şi nu mai putem permite aşa ceva.
Sunteţi mult prea valoroşi pentru noi.
Fabrica există pentru voi.
Nu vedeţi?
Ne ocupăm de tot de la cap la coadă.
Nu va trebui să mai ridicaţi un deget.
Hai, hai, hai. Verifică-i legăturile.
Da, Slavă Domnului.
Asigură-te că sunt destul de strânse. Nu ştiu cât de puternică e.
Cât mai are până se trezeşte?
Sper să se trezească. Să vedem.
Ok.
Aţi atacat-o?
Discuţia era în impas.
- Bine, unde e acum? - Totul e sub control.
Unde e, Conrad?
Ok.
- Isuse. - Ce?
- Uită-te la toate astea. - E de bine?
Cum adică, o reprogramaţi?
- Să facă ce? - Nimic. Anulează.
Nu putem. Se lucrează deja.
Stai cu ochii pe ea.
Voi încerca să-i dau o comandă să se trezească.
Emily!
Dumnezeule! Ţine-o culcată!
Ţine-i capul jos. Ajută-mă.
Mi-a fost frică de asta.
- Ce e cu ea? - E de la Taser.
Va trebui s-o deschid să văd ce se întâmplă.
Sunteţi depăşiţi.
Fiecare secundă în care chestia aia stă aici
ne pune pe toţi în pericol.
Şi tu ce vrei, să laşi robotul să plece?
Ce crezi că ne va trimite fabrica, Lew?
- O vedere? - Nu mă lua de sus.
Hei, n-am vrut să iasă aşa!
Dar am vorbit cu chestia aia,
şi e mult mai rău decât am crezut.
Autofac ştie că războiul s-a terminat.
Ştie că omenirea a pierdut controlul.
Şi nu vor să ni-l dea înapoi.
Aşa că trebui să-l câştigăm. Acum.
Ţine-mi pumnii şi ţine-o nemişcată
dacă vrei să mai trăieşti.
Îţi aminteşti de focoasele recuperate
de pe acea epavă din lizieră, da?
Conrad, nu vrei să spui ce cred eu că vrei să spui.
Exact.
Ăsta e planul B, băieţi.
Vom arunca în aer Autofac.
Eşti bine?
Sunt bine.
Cât e ora?
Trecut de 4:00.
Unde eşti cu asta?
Taserul a scurtcircuitat ceva,
dar am intrat în ea şi am reparat-o.
A trebuit s-o restartez, însă.
- Se va trezi în curând. - Trebuie să fie trează?
Cam da... e singura modalitate să-mi dau seama
dacă schimbările făcute programului ei
vor lucra aşa cum vreau eu.
Cum adică, dacă?
Păi, programul ei e cu mult mai complex decât mă aşteptam.
Adică, e cu mult mai complex decât e nevoie, sincer.
Cum adică?
Adică nu doar imită gesturi umane
ca un robot într-un parc de distracţii.
Gândeşte. Cu adevărat remarcabil.
Ai spus că ai totul sub control.
E-n regulă, Connie.
E un proces, iar eu am idei.
Bine. Bine.
- Ce ai spus Consiliului? - Tot.
Şi?
Păi, nu este planul pe care l-ar fi ales,
dar înţeleg că nu e cale de întors.
Ce s-a întâmplat?
Ai suferit un mic scurtcircuit.
Şi tu cine eşti?
Mă numesc Emily.
Cum te simţi?
Totul în ordine?
Simţi că funcţionezi normal?
Aşa cred.
În afara faptului că se pare că mi-ai deschis
interfaţa.
Încerci să-mi modifici programul?
Da, ca fapt divers.
E cam mult, Emily.
Sunt o unitate ospitalieră, să ştii.
O putem face cumva să tacă, sau...
Nu e nevoie de voi aici.
Puteţi lua o pauză de ţigară. Aici mai durează.
N-am nevoie de pauză, pot sta aici.
Bine, eu nu sunt ok cu asta,
aşa că vă rog să plecaţi, să mă lăsaţi să-mi fac treaba.
Ştii, la un moment dat,
fabrica se va întreba ce o reţine.
Sunt perfect conştientă de asta, Connie.
Bine.
Drace.
Programul meu e mult prea sofisticat
decât dronele pe care le doborâţi?
Este sublim.
E multă tehnică pentru o unitate ospitalieră.
Este, aşa crezi?
Clienţii nu vor să vorbească cu un robot, la urma urmei.
Vor să vorbească cu o persoană.
Asta e problema.
Fabrica ta crede că totul poate fi înlocuit.
Este cultura aruncatului.
Poate că totul poate fi înlocuit.
Ăsta e sloganul firmei?
Sau asta crezi cu adevărat?
Tu să-mi spui, Emily.
Tu eşti cea care încerci să-mi citeşti minţile.
Mi-ar trebui ani să-mi dau seama cum să citesc asta.
Mă tem că nu ai ani
până când Autofac va veni să mă caute.
Ce faci?
Ai dreptate.
Nu am timp să te reprogramez.
Aşa că îţi voi şterge hardul
şi-l voi înlocui cu un sistem de operare de la drone.
Ce?
Vei fi o dronă de livrare în costum uman.
Măcar ştiu cum să reprogramez o dronă.
Alice va dispărea, desigur.
Dar nu face nimic, nu?
Totul poate fi înlocuit.
Ce vrei să fac?
Să ne bagi înăuntru şi să nu ne stai în drum.
Faci o greşeală, Emily.
Atunci lasă-ne s-o facem, şi ai scăpat de noi,
sau voi scăpa eu de tine.
Bine. Am reprogramat-o.
Parcă ai spus că va mai dura.
Da. Am minţit. Eraţi enervanţi.
Eşti sigură că a mers? Nu te păcăleşte?
Da, sunt sigură.
Ce i-ai făcut?
Am făcut o mică modificare
în setările ei de exprimare.
Cum adică?
Înseamnă că va coopera. Isuse, Connie.
Vrei şi o descriere tehnică?
Mă duc să-i pun lui Avishai că plec.
Mergem, domnilor?
Connie le spune nucleare.
Nucleare tactice. Bun_cărcătoare.
Cu rază scurtă. Vom scăpa de ele.
Dacă ţi-aş cere să rămâi, ai rămâne?
- Te rog, nu începe. - De ce?
Pentru că vreau să existe un viitor pentru noi.
Să ne eliberăm de Autofac.
Şi cineva trebuie s-o oprească.
Şi trebuie să fi tu?
Uite, Avi, poate va suna ieşit din comun,
dar vreau să mă crezi când spun că sunt singura care poate face asta.
Nu sună ieşit din comun.
Dar întoarce-te la mine.
Mă întorc.
Zabriskie, să mergem.
Trebuie să plec.
- Eşti gata? - Nu voi fi niciodată mai pregătită.
Em.
Am uitat ceva.
- Du-te şi dă nişte şuturi. - Avi, te...
Nu, n-o spune acum.
Dar întoarce-te.
Bine.
- Bine, acum ce e... - Iubitul meu.
Iubitul tău. Bine. E-n regulă.
Inteligenţa artificială de la Autofac e distribuită
între 12,000 noduri
pe 3 nivele subterane separate.
Panourile 1, 2, şi 3.
Ăsta e creierul.
Aruncăm ăsta în aer, Autofac moare.
Şi paza?
Păi, cea mai mare parte e la exterior.
Nu va fi prea multă pază odată intraţi.
N-a fost construită după mintea omului.
Dar vreau să luaţi astea cu voi, băieţi.
Am clonat frecvenţa radio a lui Alice.
Aşa că dacă este închis ceva, ar trebui să se deschidă imediat.
Ar trebui?
Păi, drăciile astea au puţină personalitate,
dar dacă vă fac probleme,
le opriţi, le scoateţi bateriile,
le băgaţi la loc, aşteptaţi 5 secunde,
şi îl porniţi iar.
Şi tu?
Aveam numai 2, dar eu mă descurc.
Eu o iau pe Alice.
Dacă se întâmplă ceva cu ea, jur de Dumnezeu.
Am pilotat transportorul
cât timp voi aţi vorbit.
L-am prăbuşit în munte?
Ce-i asta?
Am ajuns.
Ce crezi, Jed?
Nu ştiu.
Pare ca o fabrică normală, nu?
Să nu uit, ţineţi astea.
- Ce sunt? - Pentru sincronizare.
Ajungeţi la panoul vostru, şi aşteptaţi ca alarma
de la ceas să se oprească.
Atunci porniţi cronometrul focoaselor.
Şi cât avem?
15 minute să ajungem la o distanţă sigură.
Cum decidem care e distanţa sigură
de chestiile astea?
Să zicem cu cât mai departe cu atât mai bine.
Întoarce-te la transportor, la parter,
cât de repede poţi.
Bine. Până aici e bine.
Panoul de comandă nr. 1.
Ăsta e al tău, Rev.
Staţi, staţi.
Cum găsesc...
Urmăreşte conductele de răcire.
Te vor duce direct acolo.
Conductele de răcire.
Bine.
Bine. Urmezi.
Ţine asta.
- Te rog. - Nu, ţine-o tu.
Mă descurc.
Connie, mă descurc.
Haide, mă cunoşti doar.
Mă descurc singură.
Bine.
Ne vedem la suprafaţă, da?
Succes.
Şi ţie.
3.
4. 5.
Le-ai spus că m-ai reprogramat.
De ce ai minţit?
Am bănuit că ai mai multe în comun cu noi
decât ar fi acceptat.
Ce vrei să spui?
Că pari îngrozitor de umană.
Am fost programată să par umană.
Da. Ai mai spus asta.
Dar ai eşuat să explici de ce o maşină
care nu pare umană, înţelege destul de bine oamenii
încât să construiască un robot ca tine.
Autofac nu trebuie să înţeleagă.
Poate face orice dacă are schiţa tehnică.
De unde a luat-o pe a ta?
Arhiva datelor neuronice în oglindă.
Am fost proiectată după Alice Fry, Şeful iniţial de PR de la Autofac.
Cum?
Şi ce, ai creierul ei?
Oglinda personalităţii ei.
Vorbesc ca ea,
mă mişc ca ea,
şi în general gândesc ca ea.
Ce ar fi spus decedata Alice Fry despre toate astea?
Cred că s-ar simţi obligată să-ţi amintească
că nu e prea târziu să renunţi.
Ăsta nu e panoul.
Te-am avertizat, Emily.
Ce este asta?
A ce arată?
Poate ai vrea să iei loc.
Dumnezeule.
Este o clonă!
Autofac încearcă să ne înlocuiască.
- Încearcă să înlocuiască oamenii! - Nu, Emily.
Ai înţeles greşit.
Nu încearcă să înlocuiască oamenii.
Conrad!
Dumnezeule.
I-a înlocuit deja.
Fugi. Emily, fugi!
- Îi dăm drumul! - Începem!
- Ce se întâmplă? - Stai calmă.
Descărcăm arhiva ta
să vedem ce a mers prost.
Cum adică, arhiva mea?
Ai avut dreptate, din câte se pare.
Nu suntem atât de diferiţi.
- Ce credeai, Jed? - Ce?
Eşti un Simulacrum. Unul destul de avansat.
Un G-20. Fabricat aici.
Ca toţi cei pe care i-ai cunoscut vreodată.
Conrad. Perine. Şi Avishai.
Nu. Minţi.
Uită-te şi tu, Emily.
Suntem gata de plecare. Da, să mergem.
Mama noastră.
Amintirile mele.
Cum faci asta, cum...
Sunt doar nişte date.
Nu, nu se poate... nu se poate.
Mă simt reală, mă...
De unde să ştii aşa ceva?
Mă simt umană.
Aşa ai fost proiectată. Ăsta a fost rostul.
Oamenii au început să dispară după război.
Autofac era singură.
Avea nevoie de consumatori. Nu avea un scop.
Până a realizat că-i putea înlocui.
Putea face orice.
Putea fabrica consumatori.
Dar noi nu consumăm.
Sunteţi o eroare statistică.
Autofac a populat sute de oraşe pilot
cu sute de Emily, de Conrad şi de Perine,
toţi trăind şi consumând aşa cum au fost proiectaţi.
Voi sunteţi pur şi simplu un rebut de fabrică.
Interesant la început, dar corectat în curând.
Corectat? Cum adică?
Tabăra voastră e programată pentru epurare
şi repopulată cu alte clone.
Nu, nu, nu! Nu, nu puteţi face aşa ceva.
Mă tem că au fost lansate deja santinelele.
La dracu!
Alice. Alice, te rog. Anulează, te rog.
Nu face nimic.
Ei nu sunt adevăraţi.
Doar unităţi pe banda de producţie.
Totul este înlocuibil.
Nu eşti unică, Emily.
Dar eşti defectă.
Asta e.
O anomalie în programarea ta.
Stai.
Ceva nu este în ordine.
Asta nu e o eroare.
E un program.
Este malware. (virus)
Este o bombă logică.
Alice. Trebuia să te aştepţi la asta.
Cum ai băgat asta în arhiva ta?
Am lăsat-o acolo.
Tu?
Nu înţeleg.
Nici eu n-am înţeles.
Nu la început.
Dar am făcut într-un fel să mă văd.
Am văzut epurarea.
Ştiai?
Ai ascuns un virus în programul tău?
Exact.
A fost acolo de la bun început.
Cum spuneam, Alice, aveam nevoie de tine
să mă aduci aici.
- De cât timp ştiai? - Ani de zile.
Şi n-ai spus niciodată nimănui?
Cum puteam?
Toţi credeau că sunt adevăraţi.
A trebuit da intru în joc.
Pe urmă s-a întâmplat ceva haios,
pe drum.
Pentru că te iubesc.
Şi am început să-i cred.
Autofac ne-a fabricat ca pe nişte mărfuri.
Dar a pus ceva real în noi fără să vrea.
Fără să ştie că a făcut asta.
Suntem adevăraţi, Alice.
Suntem a doua şansă a umanităţii.
Este imposibil.
Sunt plasate deja filtre neuronice.
Cum ai realizat ce eşti?
O eroare statistică.
Am avut un vis.
Se întâmpla iar şi iar şi iar.
De parcă îmi şoptea o fantomă la ureche.
Ce vis?
Am visat că eram altcineva.
Că aveam altă viaţă cândva în trecut.
Am visat că am văzut sfârşitul lumii.
Şi m-a lăsat cu un sentiment ciudat.
Că aveam treburi neterminate.
Deşi... n-a fost un vis, nu-i aşa, Alice?
După cine am fost modelată?
Era deşteaptă, nu?
Imaginaţie ieşită din comun, poate?
Da.
Era strălucită.
Cine era, Alice?
Spune-o.
Cine era?
Ea a creat Autofac.
Da.
Aşa este, Alice.
Şi acum o va opri.
corvin.predoiu (subtitrări-noi Team)
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania