Ep. 9. Siguranţa înainte de orice
Uită-te la el. Câtă vrăjeală.
Nu. Nu face asta. Te rog nu face asta.
Mamă, verifică numărul. Mamă...
- Ştiu eu ce face. - Mamă.
Avem permis de trecere fără scanare.
Doamnă, vă rog să intraţi în maşină.
Vreau doar să-l vezi.
Serios, vino să-l vezi!
Bine.
- D-le, sunt persoană aleasă în mod oficial. - Aleasă de cine?
De către cetăţenii din America de Vest,
care au ales să trăiască liber şi nu reglementaţi.
Suntem aici să ne ocupăm locurile
pentru a opri abuzurile constante din teritoriile noastre.
- Ce abuzuri? - Supravegherea din satelit, de exemplu.
Care a fost denunţată de...
Nu trebuie să-ţi dau explicaţii.
Fiica mea şi cu mine avem un an
de viză, şi intenţionam să folosim
toate cele 365 zile, indiferent că vreţi sau nu.
Succes cu ea.
Merci.
Natura falsă compensează cu adevărat brutalismul.
Nu-ţi face griji. Ne vom descurca aici.
Uite ce poartă.
Bună, oaie.
Cu asta luptăm.
Conformitatea impusă creează sclavia de bună voie.
Iar acum Big Tech vrea să ne pună şi pe noi în lanţuri.
Sau poate le plac hainele.
Te rog. Astea sunt haine?
Ne vedem diseară brioşă?
Poţi pleca acum.
Unde e Dex-ul tău?
- Ce? - Dex-ul tău.
Nu am unul.
Poarta de control.
Eşti bine.
Ridică mâinile.
Întoarce-te.
Eşti bine.
Următorul!
Tu. Bluza lu' mama.
Ridică mâinile.
Întoarce-te.
Lasă-l acolo.
Ţine-l la vedere.
MagLev bombe, împuşcături în restaurante...
pare că în fiecare zi, apare altă ameninţare.
Şi ăsta e motivul pentru care îmi place că şcoala mea
e o zonă Simi Safe.
Din momentul în care am trecut pe poartă,
mă pot relaxa în sfârşit,
pentru că nimeni nu mă poate atinge.
Şi învăţ la un nivel cu totul nou.
Pentru prima dată, tot ce am nevoie
găsesc într-un dispozitiv perfect,
care îmi urmăreşte trecutul, îmi protejează prezentul,
şi îmi pregăteşte viitorul.
Atenţiune studenţi.
Opriţi-vă la barul Dex după ore
să vedeţi ultimul model de simulator T4...
Ce faci, manşetă roşie?
- Control de securitate! - Ce ai în geantă?
Terorişti de contrabandă?
E prânzul meu, frate.
Hei, nu e nevoie să furaţi. Vă dăm gratis.
Da, aş prefera să nu mă infectez astăzi.
Haide. Pariez că ai o asigurare bună de sănătate.
Ce avem noi trece destul de repede.
Scârbos.
Atenţiune studenţi.
...
Să nu tresari niciodată.
Nu avem Dex, aşa că nu se înregistrează
ce ne fac.
Stai, stai. Eu sunt... Foster.
Bravo ţie.
De unde vii, Foster?
Dintr-o enclavă.
Orange-Morning.
Vrei să ne arăţi?
Ai putea... s-o muţi mai la dreapta?
Trebuie să fie greu pentru tine.
Mereu am vrut să traversez Riph. (munţii)
Iar acum...
ştiu că am mult de învăţat.
Şi... ştiu că arăt ciudat.
Dar mă voi strădui să nu fiu, aşa că...
Da.
Eşti drăguţă pentru un terorist.
Kaveh. Nu toată lumea de dincolo e terorist.
Dar cei mai mulţi sunt.
Singurul motiv pentru care am venit la şcoală
e să nu fiu aruncat în aer de nebunii din enclave.
De ce atâţia dintre voi vor să ne omoare?
Nu vrem.
Acasă, spun că... e doar propagandă.
Da. Nu-ţi mai spăla creierul, copile.
Ajunge. Foster, poţi lua loc.
Cum nu ai un Dex, bănuiesc...
că iei notiţe?
Păi, nu cred că trebuie să aibă voie
înăuntru fără unul.
Când ai traversat, acum 2 zile?
- Trei zile. - Da, şi de ce e sigur?
Nimeni nu ştie pe unde a umblat.
Ştim cu toţii pe unde ai umblat tu, Kim.
Lecţia 1: asamblaţi elementul radon.
Echipa albastră, foarte bine!
Radon provine din uraniu degradat.
Hei. Glumeam despre treaba cu teroriştii.
Dacă te decizi că vrei un Dex,
te pot ajuta cu asta.
Mamă... nu mi-ar da voie.
Cine spune că trebuie să ştie?
Scuze, echipa roşie.
Mai încercaţi o dată.
Toţi din capitală cred că
sunt o ţărancă evidentă.
Iar acest aşa-numit,
"avocat pentru drepturile consumatorilor"
e ca un zid din cărămidă.
"Odin."
Locul ăsta chiar l-ar fi înebunit de cap pe taică'tu.
Îmi pare rău.
A fost o exprimare greşită,
şi îmi pare despre brioşe.
Şi îmi pare rău...
Cum... cum... a fost ziua ta? Cum te descurci?
Am nevoie de un Dex.
Unul din dispozitivele alea de supraveghere?
De ce?
Bine, pentru că este...
nu e doar pentru supraveghere.
Este... se conectează cu toate cursurile mele, care sunt toate...
Dumnezeule. Normal că asta face.
Normal că asta face!
Ştii că nu e ceva rău, da?
Copiilor de aici chiar le place la şcoală, şi...
şi nimeni nu va vorbi cu mine.
Nu-mi pot face niciuna din teme decât dacă am un din asta.
Păi, e doar un an, Foster.
Un an, şi chiar nu vreau să renunţi
la puţina libertate pe care ţi-o permit ei.
Este... nu este o renunţare, bine?
Ţine de securitate. Oamenii trebuie să ştie că sunt sigură.
... Sigură.
Te rog să nu-mi vinzi vrăjeala asta cu "securitatea", bine?
Am avut de-a face cu ea toată ziua, la propriu.
Să ştii că e o diferenţă între securitate şi confort.
Şi o diferenţă între securitate şi adevăr,
dacă mai contează.
Ştii câte atacuri teroriste
au avut loc cu adevărat în ultimii 20 ani?
Zero. Zero!
Şi indiferent de câte ori acest Guvern anunţă
altă alarmă falsă, să spunem pentru un atac terorist,
tot nu este adevărat.
Nu-ţi cumpăr un Dex.
Bună.
Isuse.
Mama ta chiar nu are niciun fel de protecţie pe contul ei.
Oricine îi ştie data de naştere
poate accesa flecare credit pe care l-a avut vreodată.
10 noiembrie.
Ok.
Şi tu eşti...
Foster Lee.
Fiică.
Bine, treaba asta va rula
o verificare de rutină a mamei tale.
Dacă a fost vreodată în ceva belele...
Nu cred.
Ok, deci... vrei
Dex sau Dexxy-Lite?
Dex.
Ok. În regulă.
Gata.
Chestia asta va descărca
toate informaţiile despre tine,
şi pe urmă îl va trimite cu o dronă.
Probabil va dura o oră.
Merci.
Auzi...
ai văzut vreodată un atac terorist?
Sigur.
Sunt la ştiri tot timpul.
Nu, nu, am... vrut să spun...
în viaţa reală?
Ok, ok.
O iau mai încet.
Nu, eu...
Am vrut doar... puţin ajutor.
Nu ştiam cum...
Stai, tu ai vrut să te ajut...
degeaba?
Bine, atunci, eu mă întorc.
Poţi... aştepta afară drona.
Şi cum mă întorc?
Rahat, nu ştiu. Ia trenul său mergi, cred.
Vă plăcea să mergeţi dincolo de Riph, nu?
Haide. Trebuie să plecăm.
Bună, Foster. Sunt Dex.
Foster Lee, auzi acest mesaj?
Mulţumesc. Va trebui să re-aplici
gelul pentru auz la fiecare 2-3 luni.
Închide.
Pleacă.
Pleacă. Ajutor?
Ajutor uman?
Bună, aţi sunat la serviciul de asistenţă în direct.
Sunteţi, Foster Lee?
- Da. - Bună, Foster.
Văd că foloseşti pentru prima dată Dex,
aşa că felicitări.
Cu ce te pot ajuta?
M-am blocat în... calculator.
Ok. Bine, ca să închizi orice aplicaţie,
va trebui să faci unul din aceste semne.
Vezi asta?
Patru degete înainte,
dublă strângere în palmă.
Încerci cu mine?
Asta e.
Jurnalul de imigrări spune
că eşti pentru prima dată în Est.
Trebuie să fie copleşitor.
Sunt... da.
Dex e destul de greu pentru nou veniţi.
Curând va fi starea ta naturală,
dar până atunci, e puţin cam...
Ca şi când înveţi cantoneza veche.
- Da. - Cam aşa.
Sigur.
În regulă, uite, ai câteva
mişcări de bază care te vor ajuta să deprinzi sistemul.
Asta e mâna ta?
Nu.
Ce te face să crezi că sunt eu?
Frumos iepuraş.
Degetul mare.
Asta e încă una.
Da, de 9 ori din 10,
asta va fi funcţia ta primară.
Eşti foarte naturală.
Am să uit tot până mâine.
Nu, nu, fi atentă. Fac acest tutorial în fiecare zi,
şi n-am văzut pe nimeni să prindă atât de repede.
Cred că eşti menită să fi aici, nu crezi?
Mai eşti cu mine?
Da.
Da, merci.
Te simţi bine?
Da. Doar că...
eşti drăguţ.
Bine, atunci te mai pot
ajuta cu ceva?
Cum te numeşti?
Bine...
e împotriva regulamentului.
Îmi cer scuze.
Nu, e o prostie.
Mi-ar face plăcere să-ţi spun.
Nu... înţeleg.
Da...
bine, să trecem la întrebările de rutină.
Doamnă, sunteţi satisfăcută de serviciul clienţi?
Da. 10 cu felicitări.
Ridicol.
În acest caz, ţine minte
că Simi este mereu aici pentru tine,
şi îţi doresc o seară bună, bine?
Bună dimineaţa.
Vrei toată istoria modernă
a războiului în două cuvinte?
"Deghizare mai bună."
Fiecare duşman învaţă să folosească
puterea strategică a surprinderii.
Jacob Balewa, îl poţi identifica pe terorist?
Foster Lee, ajută-l.
Stai, ştiu... ştiu acel însemn.
Asta e... e din Deer-Brush, una dintre enclave.
L-ai ratat.
Dar aici intervin programele NowTek.
Gata cu greşelile umane.
Datorită nenumăratelor atacuri din ultimii 20 ani (?),
companii precum Simi au dezvoltat sisteme
care pot identifica duşmanul
înainte să devină o ameninţare:
Scanere pentru acţiuni suspecte, pentru temperaturi ridicate,
chiar şi acele Dex-uri pe care le purtaţi astăzi.
Nu mai ai unde să te ascunzi, nu?
Dar aşteaptă.
Şi dacă teroriştii nu ştiu că sunt terorişti?
Dacă au fost ascunzi de ei înşişi,
fără să aibă idee că vor fi activaţi cândva?
Asta ar fi cea mai bună, cea mai periculoasă deghizare dintre toate.
Vorbesc despre controlul minţii.
Bună. Frumos Dex.
Merci.
Eşti Kim, nu?
Îţi pot da în sfat?
Pari destul de drăguţă, dar...
trebuie să rezolvi problema ta cu Kaveh.
Care?
L-ai folosit, ţi-a luat acel Dex,
şi pe urmă... l-ai respins?
Nu. Nu, nu. Eu...
Bine, asta spune el.
Până la sfârşitul zilei, toată lumea va şti
că ai furat acel Dex de la mama ta.
Şi ce-ar trebui să fac?
Culcă-te cu el.
Sau eşti terminată.
Kaveh îţi poate face viaţa un iad,
iar pentru aşa ceva, ţi-o va face.
Am înţeles.
Am auzit cât de precauţi trebuie să fiţi în enclave,
dar aici suntem în siguranţă.
Kaveh ia sterile.
Aici este ok să te distrezi.
Hei. Putem vorbi?
Ok.
Ieri, m-am... panicat, şi...
nu simt chiar aşa
pentru tine.
"Simţi cevapentru mine"?
Ok, nu mă pricep la asta, clar.
Aşa că dacă am putea...
Vreau şi eu.
Da, cred că voi refuza.
Chiuveta.
Apă.
Porneşte la dracu!
Foster, te simţi bine?
- Bună. - Semnele tale vitale
au sărit ca nebunele.
De unde ai...
Am... setat o alertă,
doar să mă asigur
că ne descurcăm astăzi.
Deci...
hei, ce se întâmplă?
Locul ăsta mă urăşte.
Şi nimic nu funcţionează.
Se pare că tocmai ai vorbit
cu cineva pe nume... Kaveh?
Asta... are vreo legătură cu el?
Tocmai m-a umilit.
Intenţionat.
Prima dată, a vrut
să se combine cu mine, şi acum...
Dumnezeule, liceul.
Îmi amintesc foarte bine.
Bârfa înseamnă totul.
Uite, din fericire pentru tine,
ai un prieten în industria securităţii, da?
Lasă-mă să mă uit după acest puşti pentru tine.
Voi vedea dacă găsesc ceva
cât de cât util.
Este legal?
E un favor.
E doar ceva... ştii tu, Ethan
are grijă de prietena lui, Foster, bine?
Şi... nu trebuie să ne combinăm sau mai ştiu eu ce.
Promit.
Ethan.
- Ok. - Bine.
Bine, şi pune înapoi
acel zâmbet larg pe faţa ta
şi-ţi doresc o zi de 10 cu felicitări.
Ştiri de ultimă oră.
Încă un atac terorist a fost dejucat astăzi
pe linia periferică.
Originea atacului
şi identităţile atacatorilor
încă nu se cunosc.
Şi e doar o coincidenţă
că acest presupus atac se întâmplă în prima zi
în care vorbim cu comitetul?
Adică, cât de proşti ne crezi, Odin?
D-nă Lee, Dvs chiar credeţi
că această violenţă are vreo legătură cu Dvs...
N-a fost nicio violentă!
Este o propagandă jalnică.
Bine, înţeleg că aveţi nevoie de nişte sperietori...
să vă justificaţi poziţia politică,
dar cei din enclave au fost prea mult timp ţapii voştri ispăşitori.
Sincer...
asta e...
o declaraţie uluitoare.
Să te fwt.
Uite, nu s-a vrut reforma
pentru a înarma ţara contra sa.
Oamenii se presupune că trebuie să aleagă
de care parte vor să fie
şi să accepte plusurile şi minusurile acelei alegeri!
Asta e o lecţie civică?
Dar cu cât ne forţaţi mai tare,
cu atât mai tare vom reacţiona!
Foster, eşti acolo?
Ethan, bună!
Bună. Îmi pare rău că a durat atât.
Am fost prins într-un cerc vicios.
Cum... cum adică?
- Cu Kaveh? - Da.
Am început să-i verific dosarul
să caut defecte de personalitate
sau vicii sau... mă rog.
Dar am aflat ceva ciudat.
Acum 2 săptămâni, Kaveh a început să-şi scoată Dex-ul la şcoală.
Îl scoate timp de 15 minute
o dată pe zi.
Şi e împotriva regulamentului, sau...
Nu. Bine, oarecum. Uite, copiii o fac mai mereu.
Trişează la teste sau se duc să fumeze,
ce vor să facă fără să fie înregistraţi.
Asta e partea ciudată.
De fiecare dată când Kaveh a fost offline,
au mai fost 13 copii din 13 şcoli diferite.
Asta înseamnă că exact 14 copii scapă de Dex-uri
în exact acelaşi moment pe două fusuri orare diferite
la mijlocul zilei.
Asta pare puţin suspect.
Şi ce fac?
Habar n-am.
Dar, Foster...
e posibil să am nevoie de ajutorul tău.
Cu ce?
Am nevoie ca cineva să-l urmărească pe acest Kaveh,
doar să vadă unde şi de ce îşi scoate Dex-ul.
Nu vreau să mă duc cu asta la şeful meu
doar să realizez că e nu ştiu ce joc cretină.
Dar dacă bănuielile mele sunt corecte,
asta poate fi mizeria de care ai nevoie
să termini cu el.
Să nu mai ai probleme.
Acum, a trecut offline.
Mergi şi verifică uşa.
13 minute.
Ar trebui să iasă cât de curând.
Şi pe urmă ce trebuie să fac?
Să vorbesc cu el său...
Te simţi bine?
Da. Da, sunt... sunt bine.
Aştept un prieten.
- Şi vorbeşti singură? - Cu Dex-ul meu.
Serviciul clienţi mă ajută să înţeleg anumite...
funcţii.
Te-am auzit doar pe tine.
Gel pentru auz.
"Gel pentru auz"?
Ai nevoie de ajutor?
Nu.
Ai cel mai nou model.
Compania s-a gândit că gelul pentru auz ar putea fi prea invaziv,
dar până acum, oamenii par să-l accepte.
Tata vorbea de unul singur.
Ce?
Cred că vreau să mă opresc.
Isuse, fata aia nu are Dex!
Ţintă nouă. Trebuie s-o urmăreşti pe ea.
Foster.
Ea...
m-a ajutat în prima zi.
Stai, te-a abordat? De ce?
Nu ştiu.
Asta trebuia să fie despre Kaveh, nu...
Foster. Foster, ascultă-mă. Se întâmplă ceva aici.
Nu ştiu ce este, dar am nevoie de ajutorul tău, te rog.
Ca şi prieten. Voi fi cu tine tot timpul.
S-a strecurat pe lângă acel grilaj.
Dacă o poţi face să vorbească,
voi reuşi să-i localizez
profilul genetic vocal.
Bună?
Cine e?
Sunt Foster.
Mă urmăreşti?
Aşa cred.
De ce?
Nu ştiu. Poate pentru că eşti diferită
de toţi ceilalţi de pe aici.
Nu ai un milion de prieteni cu Dex acum?
Vă prostiţi cu ele
sau ce mai faceţi voi acolo.
Nu am prieteni.
N-am avut niciodată.
Sunt Milena.
Bravo ţie.
Au uitat de ea.
Cât de hilar este?
Chiar a existat o epocă înaintea bibliotecilor digitalizate.
Nimeni nu se deranjează să mă caute.
Fără Dex, e ca şi când nu exist,
şi asta e super.
Întreabă despre Kaveh.
Haide, Foster, ajută-mă să rezolv asta.
Kaveh şi-a scos Dex-ul. De ce?
Îl cunoşti pe Kaveh?
Nu mă urmăreai pe mine.
Ce vrei să mă întrebi?
Ce faci cu el în fiecare zi?
Am... te-am văzut...
aţi intrat... într-o cameră.
Ştiu ce se spune despre tine.
Kaveh e un nesimţit, dar jucăria îi funcţionează.
E un mod bun să scapi de el.
- De asta o fac. - Minte.
Forţeaz-o.
În plus, e chiar plăcut să pierzi 10 minute.
E mai mult decât nişte sex.
Trebuie s-o forţezi să-ţi spună.
Este...
sângerezi?
Cred că m-am tăiat la poartă.
Nu face nimic, nu face nimic, respiră... şi atât.
Sunt bine. Dacă vrei să pleci...
Nu, nu, nu.
E-n regulă. E-n regulă. Eşti în siguranţă.
Bine? Eşti în deplină siguranţă.
Durează un minut să se încălzească.
Tata a adus asta din India.
Îmi aminteşte într-un fel de enclave.
Ai fost acolo?
M-am născut în Light-Lily.
Tata şi cu mine am trecut când aveam... 9 ani.
Doar tu şi tatăl tău?
Mama a rămas acolo.
Vorbeşti cu ea?
Părinţii tăi?
Tata a murit când aveam 6 ani.
Da.
BIne, crezi că mama ta ar fi interesată
de un profesor asiatic grizonat?
Poate.
Îi place stofa în carouri.
Poftim. Gustă asta.
Mai bea.
Ar trebui să vii mai des aici.
Bine, presupunând că nu vrei să-ţi petreci...
Nu mai bea!
- Drace. M-ai speriat. - Du-te la baie!
- Îmi... cer scuze. - Nu, nu, nu, n-are nimic.
Aduc nişte prosoape de hârtie...
Trebuie să curăţ!
De ce ai făcut asta?
- Trebuie să dai afară. - Ce?
Să vomiţi.
Haide.
E posibil să te fi drogat, Foster.
Bine.
Ok, bine, bine.
Ai băut o dată sau de două ori?
- Da, da. - Ok, ok.
Ascultă-mă.
S-a întors rezultatul vocii.
Tatăl Milenei este Carter Yang.
- Recunoşti acest nume? - Nu.
E un mare activist anti-corporatist,
parte din aceeaşi celulă teroristă
care a bombardat Organizaţia Mondială a Vămilor acum 20 ani
şi a fost responsabilă de atacurile din ultimii 20 ani.
Iar după asta, Yang a dispărut.
- Dar... - Până acum.
Foster? Te simţi bine?
Da! Da, sunt... bine, mă simt bine.
Nu ştiu ce se petrece acum,
dar dacă e implicat, e de rău.
Cum adică?
Încă un atac terorist sau...
Pot intra să ajut?
Nu, sunt... aproape... sunt aproape gata.
Nu ştiu.
Nu mânca şi nu bea nimic,
şi să n-ai încredere în nimeni.
Nici în Milena, nici în Kaveh,
şi nici în mama ta.
Cred... că poate el este motivul pentru care s-a mutat aici,
să se întâlnească cu Yang.
Nu. Nu! Ea...
ea nici măcar nu crede în terorişti, aşa că...
Chiar crezi asta?
Da!
Atunci ce face aici?
Foster, trebuie să deschizi.
Foster?
Foster! Sunt mama.
Te simţi bine?
Foster, prietena ta a spus că poate ai nevoie de ajutor.
Foster, draga mea.
Trebuie să te întorci acolo.
- Haide, sunt mama. - Dar poartă-te normal.
Trebuie să mai fac cercetări.
Dar revin. Promit.
Ai grijă.
Deschide uşa!
Stai, stai, stai!
Stai! Stai!
- Mă simt bine. - Nu păreai bine.
Cum te-a găsit Milena?
Cine ştie?
Nimic nu e privat aici.
Conduc şcoala ta ca pe o închisoare.
Sunt surprinsă că nu m-au percheziţionat.
A spus că ai avut un fel...
de criză.
A înţeles greşit.
Bine, când aud cuvântul "criză"...
nu ştiu, cu problemele din familia noastră, înţelege şi tu.
- Tatăl tău n-a fost exact... - Nu vorbi despre el!
Bine, Foster. Bine, ce...
Ce e asta? Ce-i asta?
- Nu e nimic. - Foster?
Am... l-am împrumutat.
Nu, ai nevoie de acordul unui părinte pentru aşa ceva.
Ai furat credite?
- Nu, nu înţelegi. - Pe toţi sfinţii.
De asta te-ai purtat atât de ciudat.
Nu mă atinge!
Foster.
Uită-te la mine.
Draga mea, uită-te la mine.
Ai folosit credite verificate
să cumperi un dispozitiv guvernamental de supraveghere.
Ok, oamenii cu care lucrez...
vor afla despre asta.
Şi asta subminează
exact motivul traversării noastre aici.
Scoate-l acum.
Am spus să-l scoţi acum!
Spuneţi cu mine.
"Bună dimineaţa.
Rata de schimb universal
este cea mai favorabilă astăzi."
- Alertă teroristă de nivel galben. - Cu calm!
Nu este un exerciţiu.
- Rămâneţi calmi. - Ce se întâmplă?
Probabil doar un exerciţiu.
- Unde e Dex-ul tău? - Mi l-a luat mama.
Nu vei avea voie în camera sigură.
Unde mă duc?
Paza va veni să te reţină.
Să mă reţină?
Doar până se termină alerta.
Rămâi aici.
Foster, ieşi din clădire!
- Ethan? - Ieşi acum!
Alertă teroristă de nivel galben.
Nu este un exerciţiu.
Rămâneţi calmi.
- E blocată! - Treci în lumină.
În soare.
Nu este un exerciţiu.
Rămâneţi calmi.
Foster, mă auzi?
Ce... ce se întâmplă?
Soarele nu e destul de puternic
să menţină această frecvenţă.
Vreau să te duci în parc
pe Str. F cu 41 ca să putem vorbi.
Am declanşat alerte de securitate în toate şcolite din Est
să creadă că ne panicăm,
că nu ştim care şcoala o au în vizor.
Foster, ai avut dreptate.
Plănuiesc un atac la Liceul Runciter,
şi se aşteaptă să-l execuţi tu.
Un apartament cu 2 camere din Greensboro
a explodat azi dimineaţă,
căminul lui Dennis şi Justin Bolton.
Au găsit urme de explozibili artizanali în pereţi.
Iar Justin mergea la una din şcolile
pe care le supravegheam.
Nu avea dosar suspect.
Tocmai îşi luase un Dex.
Îţi sună cunoscut?
Am comparat două din profilele lui psihologice,
unul de când era copil
şi unul făcut luna trecută.
Erau... complet diferite.
Am nevoie de un doctor.
Nu eşti bolnavă.
- Vorbesc cu furnicile. - Nu, ţi-am spus.
Antenele lor propagă...
Ai făcut 2 teste psihologice în viaţă.
Îţi aminteşti?
Unul după ce a murit tata...
iar celălalt acum 2 săptămâni pentru imigrare.
Da, şi exact ca ale lui Justin,
cel făcut în copilărie
nu seamănă deloc cu ultimul.
Acea fetiţă era puternică,
şi era încrezătoare şi socială.
Aşa te-ai descrie acum?
Te-au schimbat!
Trebuie să vorbesc cu cineva.
Trebuie să văd... o faţă
ca să ştiu că asta nu se petrece doar în mintea mea.
Maturizează-te dracului odată, Foster!
Ştiu că tatăl tău auzea voci.
Ştiu că aproape înnebunise când s-a omorât,
dar tu nu eşti aşa.
Asta se întâmplă acum!
Aşa funcţionează lumea!
Şi vor muri oameni
dacă nu începi să asculţi!
Ai de gând să asculţi?
Da.
Teroriştii radicali din Vest
vor să discrediteze
valorile societăţii din Est.
Ţintind zonele noastre de siguranţă,
vor şubrezi încrederea publicului.
Dar nu ne-am gândit niciodată
că-şi vor folosi proprii copii să facă asta.
Inocenţi care pot trece graniţa
fără dosar subversiv!
De ce altceva te-ar fi adus aici?
Dar n-aş face niciodată aşa ceva.
Şi dacă nu te-aş fi găsit
să-ţi arăt ce se întâmplă în realitate?
Ai spus-o cu gura ta.
"Locul ăsta mă urăşte." Nu?
A vrut să-i urăşti înapoi
ca să te dezlănţui,
iar pe urmă ar fi folosit un agenţi chimic
pentru a te provoca.
Tatăl Milenei a crescut-o pentru aşa ceva.
Aşa funcţionează controlul minţii, Foster.
Şi mai sunt 12 copii acolo
exact ca şi Justin şi care
au fost deja provocaţi.
Bine, opriţi-i!
- Închideţi şcolile! - Nu putem.
Dacă facem asta, ei vor schimba planul,
şi vom pierde singurul avantaj
pe care îl avem.
Ce avantaj?
Pe mine?
Ca să prindem şeful acestei celule,
va trebui să te prindem încercând
să comiţi un act terorist,
exact acelaşi act despre care ştim
că te vor forţa să-l comiţi.
Dar eu... nici măcar nu mai am Dex.
- Cum aş putea... - L-a luat mama ta.
Ţi l-ar putea da înapoi foarte simplu.
Dar nu putem aştepta asta.
Trebuie să controlăm noi atacul
ca să-l putem opri.
Tu... vrei să-l execut eu?
Nu te vom lăsa să răneşti pe nimeni.
Foster, în seara în care ne-am cunoscut,
ţi-am spus că eşti menită să fi aici,
şi am vorbit serios.
Scoate-ţi caietul.
Ok, bine, vreau să urmezi
cu exactitate aceste instrucţiuni.
Pentru o săptămână grea.
Dar în cele din urmă, suntem doar noi două.
Şi brioşele.
Uite, ştiu că am fost...
dură.
Am stat trează toată noaptea,
şi am realizat că e o idee proastă
să fiu mai puţin prezentă şi mai poruncitoare.
E o combinaţie proastă.
Aşa că îmi pare rău.
Treaba cu Dex-ul...
înţeleg chemarea.
Înţeleg.
Sunt doar îngrijorată
că eşti prea tânără să înţelegi
exact la ce renunţi.
Pentru că, renunţi la...
independenţă pentru securitatea
de care nu ai nevoie.
Uite, ştirile de acum 2 zile,
au fost despre un atac terorist la graniţă.
Bine, adevărul este, că probabil cineva a traversat
cu o scrisoare în geantă
care a devenit cuţit, şi pe urmă a devenit armă.
Şi pe urmă, după vreo lună,
când va ieşi raportul oficial
vor spune că au prins un grup de insurgenţi
care vroiau să arunce toată lumea în aer.
Iar ei urăsc oameni ca mine
pentru că le spunem că mint,
şi le contestăm monopolul asupra realităţii.
Fără să mai amintesc acum, că suntem singurii
care stăm între ei şi jumate de continent
de şi mai multă putere, şi mai mult profit.
- Dar treaba este... - Mamă, eu...
trebuie să-ţi spun şi eu ceva.
Ok, dar vreau să ajung undeva. Chiar vreau.
Cred în adâncul fiinţei mele
că independenţa şi liberul cuvânt
sunt lucruri pentru care merită să lupţi,
şi aş sacrifica orice
pentru aceste idealuri, dar nu te pot forţa
să faci la fel.
Pentru că uite, trăieşti aici. Ai 16 ani.
Trebuie să-ţi respect deciziile.
Ce vroiai să mă întrebi?
Doar că... înţeleg.
Înţeleg de ce mi l-ai luat.
Şi voi... cred că voi încerca încă o zi fără el
doar să văd cum este.
Da!
Ai atâtea trăsături de la tatăl tău.
Cele mai bune.
Foster?
Foster!
Te simţi bine?
Ethan! Ethan!
Faceţi loc!
Bine. Prinde aici.
Totul e în siguranţă.
Mulţumesc, Foster.
Despre ziua de astăzi,
pot confirma că atacul dejucat
de la Liceul Runciter
a fost pus la cale de un terorist singuratic
din enclava
Orange-Morning.
Credem că Irene Lee
a acţionat independent,
abuzându-şi mental propria fiică...
până când aceasta a fost de acord să transporte ceea ce avea să fie
o bombă sinucigaşă.
Aşa că astăzi,
îmi face plăcere să anunţ două noi politici majore.
Prima, vom acorda companiei
Simi Corp dreptul să implementeze
sistemele NowTek
dincolo de Riph.
A doua, vor fi obligatorii
dispozitivele de urmărire şi siguranţă pentru studenţi,
care vor fi suportate din fonduri federale.
Acum, ca să...
vă spunem ceva mai mult despre această
acţiune istorică, aş dori să chem aici
un musafir foarte, foarte special.
O cunoaşteţi deja cu toţii.
Foster?
Ultimele 2 luni au fost cele mai intense
din toată viaţa mea.
Când m-aţi văzut pentru prima dată,
eram speriată,
agitată, şi foarte confuză.
Asta pentru că persoana pe care aţi văzut-o nu eram eu
ci mai repede un mesager involuntar
într-un mecanism diabolic şi distructiv.
Mama mea îşi va petrece restul vieţii
plătind pentru faptele ei.
Dar cu ajutorul Simi Corporation,
putem preveni ca asemenea atrocităţii să se mai repete vreodată.
Şi sper că ştiind asta,
fiecare student va avea de acum
propriul dispozitiv Dex
care va deveni atât de familiar cum a fost şi pentru mine.
Copiii noştri merită să fie în siguranţă.
Eu merit să fiu în siguranţă.
Şi pot spune că pentru prima dată...
sunt (în siguranţă).
Siguranţa şi confortul poate că nu sunt acelaşi lucru,
dar oamenii au nevoie de amândouă.
Sau altfel vor înnebuni.
Oamenii au nevoie de cineva de încredere...
chiar dacă nu-i văd,
chiar dacă vocile lor vin din...
soare sau din...
pom.
Foster. Foster. Vino... vino cu mine.
Vino cu mine. Te-ai descurcat bine.
Ce copil curajos. Fără cooperarea ei,
nimic din toate astea n-ar fi fost posibile.
Să-i oferim încă un rând de aplauze.
Ai făcut o treabă fantastică, Foster.
Ştii ce? Lasă-mă să te invit la masă.
Serios, orice doreşti. Fac cinste.
Meriţi.
Ghiceşte cine a comandat un Dex.
Fiica lui Irene.
Am pus pe unul din copiii de la şcoală ei
să-i pirateze contul mamei.
Voi uita toate astea până mâine.
Nu, uite
Fac... acest tutorial toată ziua,
şi n-am văzut pe nimeni să prindă atât de repede.
Cred că eşti menită să fi aici.
Mai eşti cu mine?
Ai cel mai nou model.
Compania a crezut că gelul pentru auz ar putea fi considerat prea invaziv,
dar până acum, oamenii par să-l accepte.
Tata vorbea de unul singur.
Ce?
Cred că vreau să mă opresc.
Isuse, acea fată nu are Dex.
Trebuie să văd... o faţă...
Trebuie s-o sperii, sau o vei pierde.
Lasă-mă pe mine.
"Maturizează-te dracului odată." Spune asta, acum.
Maturizează-te dracului odată, Foster!
Ştiu că tatăl tău auzea voci.
Ştiu că aproape înnebunise
când s-a omorât, dar tu nu eşti aşa.
Aşa funcţionează lumea.
Asta se întâmplă acum,
şi vor muri oameni
dacă nu începi să asculţi!
Ai de gând să asculţi?
Da.
E a noastră.
corvin.predoiu (subtitrări-noi.ro Team)