Alo?
Da, vin să-l iau...
Scuze, spuneţi că a evadat?
Bună. Sunt Joan Watson.
În caz că nu ai foţi fost contactată deja de cei de la Hemdale,
fiul dvs a plecat de la reabilitare puţin mai devreme în dimineaţa asta.
Sunt deja acasă la el, să văd dacă e aici.
Vă sun dacă e vreo problemă.
Mă scuzaţi. Îl caut de domnul...
E cineva aici?
Mă scuzaţi, domnule...
Numele meu e Joan Watson.
Am fost angajată de tatăl tău să-ţi fiu însoţitorul treaz.
Mi-a spus că-ţi va trimite un mail despre mine.
Sunt aici pentru a face tranziţia de la experienţa dezintoxicării,
la rutina vieţii zilnice cât mai lin posibil,
aşa că voi locui cu tine în următoarele 6 săptămâni,
ceea ce înseamnă că voi fi lângă tine non-stop.
Crezi în dragoste la prima vedere?
Ştiu ce te gândeşti...
Lumea e un loc cinic, aşa că trebuie să fiu cinic,
să cred că o femeie ca tine ar crede o frază ca asta.
Chestia e că... nu e o frază,
aşa că, te rog să mă crezi când spun asta...
Nu am mai iubit pe nimeni aşa cum te iubesc în clipa asta...
În acest moment.
Crezi în dragoste la prima vedere?
Ştiu ce gândeşti. Lumea e un loc cinic, aşa că trebuie să fiu cinic,
să cred că o femeie ca tine ar crede o frază ca asta.
Chestia e că... nu e o frază,
aşa că, te rog...
Crede-mă când îţi spun asta...
N-am iubit pe nimeni
cum te iubesc pe tine acum,
în acest moment.
La fix!
Sunt Sherlock Holmes.
Te rog, nu te face confortabilă. Nu vom sta mult aici.
Dle Holmes, tatăl dvs v-a spus despre mine sau nu?
Mi-a dat un mail, să mă aştept la o bonă pentru dependenţi.
V-a explicat condiţiile legate de sobrietatea dvs?
Dacă te referi la ameninţările sale de a mă evacua
din cea mai naşpa şi mai prost renovată dintre cele cinci, repet, cinci...
din cele 5 proprietăţi pe care le deţine în New York, atunci, da,
şi-a exprimat clar condiţiiile. Mă droghez, ajung în stradă.
Dacă refuz, şi citez, ajutorul tău, ajung în stradă.
Din câte ştiu, cei ca tine sunt foşti dependenţi ei înşişi...
Dar tu nu ai avut nicio problemă cu drogurile sau alcoolul.
- Tatăl tău ţi-a spus. - Normal că n-a făcut-o.
Atunci îmi poţi explica de ce ai fugit de la dezintoxicare
în ziua în care erai eliberat?
- De plictiseală. - Erai plictisit?
Sunt plictisit chiar acum. Se întâmplă des. Te vei obişnui.
În ce-i priveşte pe prietenii noştri de la Hemdale,
zic ar trebui să-mi fie recunoscători, că le-am expus defectele
din sistemele lor de securitate de doi bani, nu-i aşa? Excelent!
Pleca o femeie când ajungeam aici.
Ţi-a dat droguri?
Cam 1.80 înălţime.
De fapt, găsesc sexul respingător.
Toate fluidele alea şi toate sunetele,
dar creierul şi corpul meu trebuie să funcţioneze în parametri optimi,
aşa că le "hrănesc" când au nevoie.
- Eşti doctor. Înţelegi asta. - Nu sunt doctor.
Ai fost doctor... Chirurg, judecând după mâini.
- Maşina ta e parcată în apropiere? - Da, e chiar în faţă...
De unde ai ştiut că am o maşină?
Tichetul pentru parcare. A ieşit din geantă când ai scăpat-o.
Nu poţi avea una fără cealaltă, nu?
Am întârziat. Trebuie să mergem.
Unde am întârziat?
De fapt, uită de maşină. Pe podul Manhattan se circulă pe o singură bandă.
Vom lua metroul, în schimb.
Uită-te la locul ăsta. Naşpa! Abia aştept să-l curăţ!
Înainte de stagiul în închisoarea pentru drogaţi,
am lucrat ca şi consultant la Scotland Yard.
Tatăl tău mi-a spus... Zicea că eşti detectiv?
Am fost un consultant. Nu am fost plătit pentru serviciile mele,
şi, prin urmare, am dat socoteală numai în faţa mea.
- Cum rămâne cu Londra? - Ce e cu ea?
Mi-a spus că acolo ai dat-o în bară.
Crede că s-a întâmplat ceva acolo, numai că nu ştie ce anume.
Frumoasă femeie, mama ta.
Mare lucru să-l primească pe tatăl tău înapoi după aventura aia.
Cum e posibil să...?
Încă nu mi-ai spus unde mergem.
Legat de asta, cred că tu şi tata veţi fi încântaţi să auziţi
că mi-am creat singur un regim post-dezintoxicare
care mă va ţine destul de ocupat.
Am decis să-mi continui munca de consultant aici...
în New York.
ELEMENTARY sezonul 1, episodul 1
Traducerea şi adaptarea Little Badger
Sincronizare WEB-DL: www.titrari.ro
Spune-mi, cum te prezintă în mod normal clienţii?
Ce vrei să spui?
E greu de crezut că ei chiar ar spune cuiva
că le-a fost desemnată o maimuţă glorioasă ca ajutor.
Maimuţă de ajutor?
Noi doi avem ceea ce e cunoscut drept confidenţialitatea însoţitor/client,
ceea ce înseamnă că mă poţi prezenta cum vrei.
Prieten, coleg, rudă, iar eu voi intra în joc.
Dar, ca să fiu sinceră, majoritatea clienţilor îmi spun însoţitor.
Căpitane Gregson.
- Holmes... Ce mai faci? - Dră Watson,
acesta e căpitanul Gregson. Căpitane Gregson,
aceasta e dra Watson, valetul meu personal.
Ce mai faceţi? Ea va aştepta aici.
Mi-e teamă că ea e foarte importantă procesului meu, căpitane.
- Nu face nimic, pe bune. - De fapt, nu este.
Cel puţin, nu conform mailului tatălui meu.
Pentru că el a explicat că e treaba unui valet adecvat
să-şi acompanieze stăpânul la locul său de muncă.
Consideră acesta locul meu de muncă.
Consideră fiecare cuib plin de depravare şi crimă din acest oraş,
ca locul meu de muncă.
Numai dacă, desigur, nu crezi că ai stomacul pentru munca mea.
Sunt bine.
Poţi să-ţi pui mănuşile astea, te rog?
Dr. Richard Mantlo a venit acasă acum câteva ore
pentru a găsi uşa spartă, iar pe soţia sa...
Amy Dampier, dispărută.
Acolo... Acela de acolo e Mantlo.
E psihiatru şef la spitalul Sanbridge.
A spus că a avut o urgenţă aseară, şi nu a ajuns acasă decât la 5:00 a.m.
A văzut uşa din faţă, a sunat la 911.
Primii poliţişti care au ajuns au găsit semne de luptă în bucătărie,
şi în dormitorul principal.
- Dar nu şi pe dna Dampier. - O cerere de recompensă?
Ce este?
Nu sunt sigur.
Celularul dnei Dampier... L-aţi recuperat?
Avem telefonul ei?
Mulţumesc, dle detectiv.
Ori a pierdut masiv în greutate,
ori a făcut multe operaţii estetice undeva în ultimii 2 ani.
- Arată la fel în toate pozele. - Asta e şi părerea mea.
Ramele ovale... sunt mai vechi, sunt aici de mai multă vreme.
Îţi dai seama după cum arată peretele. Ramele pătrate sunt mai noi.
Sunt singurele care o înfăţişează pe dna Dampier.
Coincidenţă? Nu. Uite-i telefonul.
Nicio fotografie mai veche de 2 ani.
Totuşi, nenumărate poze ale altor oameni din viaţa ei, cu o vechime şi de 5 ani.
Să înţeleg că voi doi aţi mai lucrat împreună?
Da, acum 10 ani.
La câteva luni după 11 septembrie am fost desemnat la Scotland Yard,
ca observator la Biroul de contra-terorism.
Holmes a lucrat mai mult la omucideri, dar...
drumurile noastre s-au încrucişat de câteva ori.
Căpitane, poţi veni aici?
Da?
Dna Dampier îşi cunoştea atacatorul. Chiar ea i-a dat drumul în casă.
Căpitane, cine e tipul ăsta?
Aici sunt 2 pahare sparte.
Îţi poţi da seama după volumul cioburilor.
Evident, îi turna un pahar cu apă musafirului ei când a atacat-o.
Corect. E ceea ce ai face dacă un nebun ar da buzna înăuntru.
Îl întrebi dacă-i e sete.
Aş putea să...?
Mulţumesc.
Piciorul paharului numărul... doi.
Dacă mai arunci o privire la urma de pantof de la uşa din faţă,
vei vedea un strop aproape imperceptibil de sânge,
acolo unde tocul a călcat. Testele de laborator, sunt sigur,
vor demonstra că e sângele victimei, şi ar fi putut ajunge acolo
numai după ce atacul a avut loc.
Dna Dampier l-a primit pe bărbat pentru că îl cunoştea.
A spart uşa când ieşea, pentru a încerca să ascundă asta.
De asemenea, a luat ceva din sufragerie.
Observaţi simetria spaţiului?
Peretele ăsta e ca o reflecţie a celuilalt.
Poze, poze, fleacuri, fleacuri.
Văd echilibru peste tot, cu excepţia...
acestui spaţiu.
A fost ceva aici... Ce anume?
- Pardon? - Poate nu e cel mai bun moment.
Nu, nu, te rog, concentrează-te.
Ceva a ocupat spaţiul acela. Trebuie să-mi spui ce anume era.
Era o veche...
cutiuţă pentru inele... Bunica lui Amy i-a dat-o. De ce?
Ai spus că erau semne de luptă şi în dormitorul pricipal?
Ce este?
De ce e atât de important că răpitorul a luat cutia aia?
Răpitorii nu iau trofee. Ucigaşii o fac.
Nu e niciun cadavru, geniule.
Nu e sânge pe holul din faţă sau pe coridor.
E cam dificil să nu laşi sânge în urma ta când răpeşti pe cineva
care are o rană arterială, nu eşti de acord?
Eşti sigur că oamenii tăi au acoperit fiecare centimetru din casa asta?
Desigur.
Dar, după cum poţi vedea, a fost o luptă aici.
E în camera seifului.
Care cameră a seifului?
Cel din spatele acelui perete.
Soţul nu a spus nimic de nicio cameră a seifului.
E o mică pantă pe podea, aici. Poţi să...
E...
Greutatea suplimentară a întăriturilor de oţel ale seifului
poate face ca podeaua să se încline puţin,
creând o pantă între 1 şi 5 grade.
Uneori urăsc când am dreptate.
Pentru ultima oară, mi-am iubit soţia.
Nu am rănit-o, şi, înainte de clipa asta,
nu aveam idee că am o cameră a seifului în casa mea.
Înţelegi că asta ne e greu să credem, nu?
Locul a fost incendiat înainte ca noi să ne mutăm aici acum 2 ani.
Ea a supravegheat toată lucrarea.
Scuze. Spui că l-a instalat, dar nu ţi-a spus niciodată?
Cum o faci?
Ce anume?
Să ghiceşti lucruri.
Nu ghicesc. Observ. Şi, o dată ce am observat, deduc.
Ai spus că poţi spune după mâinile mele că am fost chirurg cândva.
"Mână"... la singular, de fapt.
Era fină, fără bătături.
De asemenea, mirosea vag a ceară de albine.
Mulţi chirurgi, după cum ştii,
folosesc ceară de albine pentru a-şi proteja mâinile
de efectele deshidratante ale spălărilor repetate. Deci...
Nu mai practici, dar obiceiurile vechi mor greu.
În ce priveşte renunţarea la cariera medicală pentru a deveni un însoţitor...
aş paria că dependenţa a luat viaţa cuiva apropiat ţie,
şi moartea lui sau a ei te-au făcut să faci schimbări drastice.
Sunt pe aproape?
Şi cu tatăl meu ce e?
Ce e cu el?
De unde ai ştiut că a avut o aventură?
Google.
Nu totul e deductibil.
Vreau doar să-ţi mulţumesc că m-ai ajutat azi.
Ni l-ai dat pe mână pe tip... şi suntem recunoscători.
Putem prelua noi de aici.
Cu tot respectul, dle detectiv, mă îndoiesc de asta foarte mult,
pentru că nu am niciun motiv să cred că Richard Mantlo şi-a ucis soţia.
Stai! Stai! Stai! Stai! Vrei să repeţi?
Dr. Mantlo are picioare de fată, sau nu ai observat? Are mărimea 41.
Urma de pantof de la uşă era un 45.
Şi? A fost deştept.
A purtat pantofi mai mari, să ne debusoleze.
A purtat şi mâini mai mari când şi-a strangulat soţia?
Holmes...
Urmele astea de strangulare indică un bărbat mai masiv ca Mantlo.
Nu doar mai greu, ci şi mai înalt. Aş estima că înălţimea lui e de 1.85, 1.92.
Legistul tău va ajunge la aceeaşi concluzie în câteva ore.
Ţi-o livrez acum. Tu eşti doctor.
- Spune-i că am dreptate. - Nu sunt doctor.
Ai fost doctor.
În mod sigur nu ai uitat cum stă treaba cu vânătăile.
Bine. Mâinile asta par ceva mai mici pentru modelul de vânătăi, dar eu...
Cu permisiunea ta, căpitane, aş vrea să vorbesc cu dl Mantlo.
- Căpitane, asta e... - Ai 2 minute.
Bărbaţi înalţi în viaţa ta... Aş vrea o listă.
Amy a fost un om bun, dar dacă eşti aici
pentru că crezi că am avut ceva de-a face cu asta...
Dr. Mantlo a spus că i-ai făcut avansuri la o petrecere de anul trecut.
De fapt, nu. Nu am făcut asta.
Am întrebat-o despre toate operaţiile estetice pe care le-a făcut.
Operaţii estetice?
Am ajutat-o la o strângere de fonduri pentru spital, acum 2 ani.
Asta a fost înainte de operaţii. Ştiu că încă mai am poze.
MĂRIMEA 45
Poftim.
Asta e o poză a lui Amy şi a dr-ului Mantlo pe care am făcut-o în seara aia.
Spune-mi că nu ai fi vrut să o întrebi de ce a făcut-o.
Spune-mi despre acuzaţiile de hărţuire care ţi-au fost aduse acum 2 ani.
Mi-am invitat vecina în oraş. Ea a reacţionat exagerat.
Dle Polk, ne puteţi spune unde eraţi aseară?
Acasă... singur.
Ştiu. Nu prea e un alibi, dar nu-mi pasă, pentru că nu eu am făcut-o.
Ştiai că mierea se scurgea prin tavan?
Da. Se întâmplă uneori.
Să înţeleg că ceara de albine e un hobby?
Scriu o carte.
Ghid practic de creştere al albinelor
cu ceva observaţii despre segregarea rasială a reginei.
Aici. Tocmai am început capitolul 19.
Ţi-ar plăcea să auzi ultimele câteva paragrafe?
Ai vorbit cu poliţia despre administratorul înspământător?
- Nu. - Dar credeam că...
Dl Polk e un idiot, fără îndoială,
dar limbajul corpului său spune "trist", nu "tăntălău".
Nu-l văd să aibă puterea să ia o altă viaţă.
De ce trebuie să-ţi urăşti munca atât de mult?
Nu-mi urăsc munca.
Ai două ceasuri deşteptătoare.
Nimeni cu două ceasuri deşteptătoare nu-şi iubeşte munca.
Asta înseamnă că e o corvoadă să te trezeşti dimineaţa.
Totuşi, nu urăşti ceea ce fac.
Asta a fost evident când am vorbit cu dl Polk.
Era o expresie pe chipul tău.
Îmi imaginez că era aceeaşi privire pe care o aveai în sala de operaţii,
când încă erai chirurg.
Greşeşti.
Ştiu că tata s-a asigurat de serviciile tale pentru următoarele... 6 săptămâni?
Adevărul e că nu am nevoie de tine.
Am terminat cu drogurile. Nu le voi mai folosi.
Sfatul meu?
Ia-ţi o vacanţă de 6 săptămâni.
Promit să nu-i spun tatei.
Acum voi avea nevoie de saliva ta.
10:37.
Retrag tot ce am spus aseară. E evident că-ţi iubeşti munca.
Abia aşteptam să încep în dimineaţa asta.
Deschide gura, ca să pot lua mostra.
Dacă iei ceva, banda din cană se va face albastră.
Am o...
Am o nouă teorie despre ucigaşul nostru.
Cred că a mai atacat cel puţin o dată înainte.
Eu... care iubesc ceea ce fac... m-a trezit devreme şi m-am gândit
la cutia furată de el din sufrageria lui Amy Dampier.
Ai spus că e un fel de trofeu.
Şi ştii ce fel de ucigaşi iau trofee, nu?
Cei în serie. Suvenirurile îi ajută să diferenţieze victimele.
Dacă Amy nu a fost prima lui victimă, ar putea fi alte cazuri similare.
Eileen Renfro.
Bătută sălbatic şi strangulată de un intrus în casa ei din Bronx, acum 2 ani.
La plecare a luat o cutie de bijuterii, dar a lăsat în urmă o amprentă mărimea 45.
Nu mai iei droguri. Felicitări!
Sunt izbitoare similarităţile fizice dintre ea şi Amy.
Ambele aveau forme generoase şi păr lung, roşcat.
Crezi că ucigaşul are o preferinţă?
Singura diferenţă semnificativă dintre cazuri...
Eileen Renfro a supravieţuit atacului.
Îmi pare rău.
Pot vedea de ce crezi că ar putea fi acelaşi tip, dar nu cred că te pot ajuta.
Ştim din raportul poliţiei că bărbatul care te-a atacat purta o mască.
Asta nu înseamnă că nu poţi ajuta la identificarea lui.
Ţi-a spus ceva?
Nu.
Am intrat pe uşa din faţă, iar el era... acolo.
Avea un miros particular?
Nu cred.
Era înalt, scund?
Nu ştiu. A fost deasupra mea atât de repede,
mâinile lui era în jurul gâtului meu.
Dar masca?
Ce e cu ea?
Era de ski, de lupte mexicane, îi acoperea doar ochii?
De ski.
Bun. Excelent!
Deci i-ai văzut ochii bine.
Corectează-mă dacă greşesc, dar un strangulator,
la propriu, nu poate fi la mai mult de o lungime de braţ
de cel pe care-l strangulează. Asta cât e? 60 de cm? Dle Holmes?
76 de cm? E de 2 ori distanţa de acum dintre noi.
Pot vedea că ochii dvs sunt căprui.
Cred că vreau să plecaţi.
De ce? Pentru că ştiu că minţiţi?
- Dle Holmes! - Nu. Minte!
Îţi dai seama după cruciuliţă. Trage de ea de fiecare dată când îi pun o întrebare.
E comportament pacifist.
E o comunicare haptică elementară. Citeşte o carte, da?
- A văzut faţa atacatorului! - Sherlock!
- Cred că s-ar putea să ştie cine e! - Ieşi afară!
Îţi dai seama că, pentru că l-ai protejat acum 2 ani,
ai pe mâini sângele unei femei nevinovate?
- Poate preferi să fie mai multe. - Ajunge!
Ai terminat aici. Du-te şi aşteaptă în maşină.
Ce jigodie!
Îmi pare nespus de rău pentru asta.
Numele bărbatului care a atacat-o este Peter Saldua.
A fost cel mai bun prieten al fratelui ei în copilărie.
Tatăl lui era abuziv, aşa că părinţii ei l-au luat în ultimul an de liceu.
Eileen a auzit de la fratele ei că lucrează pentru un florar din Chelsea.
Ştiam eu!
Ştiam că, dacă voi acţiona aşa acolo,
ai sări în apărarea ei, şi, dacă sari în apărarea ei,
s-ar putea foarte bine să-ţi spună adevărul.
Eşti aşa plin de tine!
- Gregson la telefon. - Căpitane Gregson, sunt Sherlock Holmes.
Vă sun pentru că cred că am descoperit numele unui suspect puternic
în uciderea lui Amy Dampier.
Numele nu e, din întâmplare, Peter Saldua, nu?
De unde ştiţi?
Pentru că sunt acasă la el şi mă uit la el chiar acum.
- Spuneţi că e în custodia poliţiei? - Practic, da.
E numai al nostru.
Poştaşul a văzut cadavrul prin fereastră.
A sunat la 911, spunând că crede că cineva de pe traseul lui s-a sinucis.
S-a dovedit că avea dreptate.
Arma era încă în mâna lui Saldua când am ajuns. Ai grijă la stropii de sânge.
Am găsit cutia de inele de acasă de la Amy Dampier chiar aici.
Se pare că Mantlo şi soţia lui apelau la florarul la care lucra Saldua.
Comandau acasă flori proaspete o dată pe săptămână.
Saldua era cel care le livra.
Aşa se explică de ce l-a lăsat să intre în casă.
Ce s-a întâmplat acolo?
Le-a amestecat pe alea colorate cu alea albe? Cine ştie?
Tipul era ţicnit.
I-ai luat deja telefonul?
Încă nu am dat de el, dar o vom face.
Ai vrut să fii cel care-l găseşte, nu?
Nu fac ceea ce fac pentru merite.
Atunci de ce o faci?
Aş vrea să mulţumesc din nou poliţiei,
că l-au găsit pe cel care mi-a ucis soţia.
Mi-aş fi dorit să-l văd judecat pentru ceea ce a făcut...
Şi-a îndepărtat aluniţa când şi-a schimbat înfăţişarea.
Nu are nicio logică.
Iubea aluniţa aia.
Înainte de operaţie întorcea capul pentru a o arăta
în orice fotografie făcută.
De unde ai luat fotografiile alea?
Am ajuns la prietenii lui Amy de pe pagina de Facebook.
Harrison Polk avea dreptate.
Era la fel de frumoasă şi înainte de operaţie, deci...
De ce să-ţi baţi capul? Care a fost rostul?
Încă ceva. Desfăşurătoarele telefonice ale lui Saldua
arată că îşi folosea constant telefonul.
Şi totuşi, acum 3 zile, s-a oprit. Nu a mai dat niciun telefon.
Nu a trimis un singur SMS. De ce? Între timp, declaraţia bancară
arată că sunt câteva plăţi către dr. Roland Jessup.
Un psiholog. Cred că merită să vorbim cu el, nu? Nu?
Nu, pentru că a murit de infarct în 2010.
Cazul lui Amy Dampier s-a terminat. Ai ajutat la rezolvarea lui.
Nu. Îmi scapă ceva. Simt asta.
Ce e aia?
Am cumpărat bilete la operă pentru seara asta.
Să sărbătorim!
Când tatăl tău m-a angajat, mi-a spus că ţi-ar plăcea asta, aşa că m-am gândit...
Am fost o dată la Le Grande Macabre când aveam 9 ani, şi ştie toată lumea.
Îmi fac griji pentru tine.
Cred că complici lucrurile mai mult decât trebuie, iar asta îmi spune că te lupţi.
Nu mă lupt cu nimic. Sau nu ai fost atentă în ultimele zile?
- Am avut dreptate legat de tot. - De fapt, nu ai avut.
În ziua în care ne-am cunoscut ai dedus că am renunţat să mai fiu chirurg
pentru a deveni însoţitor pentru că am pierdut pe cineva apropiat.
Adevărul e...
Adevărul e că ai făcut o greşeală în timpul unei operaţii
care a dus la moartea pacientului.
E nevoie de ani de studiu pentru a deveni chirurg.
Plus o mândrie uriaşă. Chirurgii nu renunţă la asta. Sunt forţaţi s-o facă.
Şi singurul mod în care se întâmplă e să comită păcatul malpraxisului.
Ştiam că va fi un subiect delicat, aşa că am făcut pe prietenul,
pentru a nu-ţi răni sentimentele.
Foarte frumos din partea ta.
De unde ştii că pacientul a murit?
De unde ştii că nu l-am lăsat paralizat sau în comă?
Amenda pentru parcare! Cea pe care-o aveai în geantă. Era...
Ai luat-o acum 2 săptămâni, aproape de intersecţia dintre 86 şi 3.
Singura chestie de acolo e cimitirul Carver.
Evident, ai vizitat un mormânt.
Nu mormântul părinţilor, desigur. Google a arătat că sunt bine mersi.
Fraţi? Nu. Carver e un cimitir pentru săraci.
Poza de pe telefon pentru mami şi tati spune că ei sunt înstăriţi.
Niciun frate de-al tău nu ar fi ajuns într-un loc ca ăla.
Locul nu are un loc de parcare adecvat, de aici amenda. Deci...
Un chirurg care nu mai e chirurg,
o amendă pentru parcare lângă un cimitir al săracilor,
şi doi părinţi cu bani şi în viaţă.
Pune-le cap la cap. Ce-ţi spune asta?
Vizitai mormântul cuiva pe care l-ai lăsat să moară pe masa ta de operaţie.
E incredibil felul în care tu poţi să...
citeşti oamenii, doar uitându-te la ei.
Am observat că nu ai nicio oglindă pe aici.
Şi ce ar trebui să însemne asta?
Înseamnă că recunoşti o cauză pierdută când vezi una.
Mâine voi face aranjamente pentru un nou însoţitor, dar în seara asta am planuri.
Poftim.
Tot ce avea psihiatrul mort despre strangulatorul meu mort.
- Îmi poţi mulţumi. - E plin de praf.
Tipul e mort de aproape 2 ani.
Văduva lui îi depozitase toate lucrurile.
Eşti norocos că m-a lăsat să caut ceva.
Conform ăstuia, Saldua nu i-a spus despre atacul asupra lui Eileen Renfro.
Doar că are o obsesie legată de roşcate şi o tendinţă spre violenţă.
Vrei ceva?
"Dl Saldua, obsedat acum de propria sa recuperare,"
"a început să înregistreze pe telefon şedinţele noastre,"
"să le poată asculta din nou şi din nou."
A apărut telefonul?
Nu.
Încep să cred că l-a pierdut.
Trebuie să fac pipi. Stai cu ochii pe haina asta, da?
Doamne, ce bine e! Ori e vorba de mine, sau de amândoi...
Fundul tău e al meu!
Amândoi sunteţi morţi!
Furie.
A simţit furie.
Watson!
- Pardon! - Piciorul meu!
Pardon!
Peter Saldua a simţit furie în noaptea în care a ucis-o pe Amy Dampier.
Avea o oarecare măsură a controlului...
Nu eşti aici în clipa asta. Nu te văd.
- Nu te aud... - Să vorbesc mai tare?
S-a controlat oarecum cu Eileen Renfro, dar nu şi cu ea. De ce?
Spune-mi, cum arată mai exact o tabletă de Xanax?
Mică, albă, ovală... De ce?
Cu detectivul Abreu, vă rog.
Ba "şşt" tu!
Nici măcar nu o faci bine.
- Abreu. - Sunt Sherlock Holmes.
Spune repede, prinţule Charles. Tocmai eram pe cale să plec.
Cutiile de medicamente de la Saldua.
Au fost luate ca probe. Vreau să mi le găseşti.
Stai puţin.
Şi acum?
Pastilele dinăuntru ar trebui să fie albe şi ovale, dar nu sunt, nu?
Sunt rotunde şi roz.
De unde ai ştiut?
Trebuie să mă duci undeva, chiar acum.
Sunt prinsă cu ceva.
Aveai dreptate zilele trecute. Legat de Eileen Renfro.
Nu aveam idee că-ţi va răspunde aşa cum a făcut-o.
Ţi-am spus aşa pentru că eram jenat că mi-am ieşit din fire.
Aş fi ajuns altfel la adevăr? Desigur, dar...
Tu m-ai dus la el mai repede.
Acum, te rog,
cât de repede mă poţi duce la spitalul Sanbridge?
Ai fost ultimul psiholog al lui Peter Saldua, nu?
Ai început să-l tratezi acum... 18 luni?
Probabil cu câteva săptămâni înainte să-ţi convingi soţia să facă operaţiile estetice.
- Pardon? - Saldua vroia să se facă bine.
Dr-ul Jessup a fost prima sa încercare.
Tu erai a doua.
Ăsta a fost un mare noroc.
Tu, un bărbat care avea o soţie pe care o vroia moartă,
să dai peste el, un om cu o personalitate dereglată şi un trecut de violenţă.
Singura problemă era, desigur,
că Amy nu se potrivea cu profilul victimelor sale, nu?
Dar ai rezolvat asta presând-o să-şi modifice înfăţişarea, până când a făcut-o.
Dl Holmes, nu? Ne-am întâlnit zilele trecute?
Da. Sticluţele de medicamente de la Saldua de acasă erau de la tine.
Mostre de la spital, fără îndoială.
Aproape imposibil de depistat.
El credea că ia tranchilizante, dar nu o făcea.
Nu-i aşa? Lua un steroid.
Îl deviai spre o frenezie criminală.
O frenezie care l-a făcut şi mai confuz, şi mai violent,
mult mai posibil că cadă pradă nevoilor sale.
Nu am mai auzit de numele Peter Saldua
până când poliţia mi-a spus că el e cel care a ucis-o pe Amy.
Baliverne!
Îmi imaginez că v-aţi întâlnit în locuri ciudate, la ore ciudate,
ca să nu fiţi văzuţi niciodată împreună, şi, la momentul potrivit...
ai profitat de slujba lui de curier pentru a-l plasa lângă Amy.
Ai aranjat ca florile să-ţi fie trimise acasă,
o dată pe săptămână, pentru că vroiai ca el să o vadă.
Vroiai să devină obsedat de ea.
L-ai încărcat ca pe o armă.
Iar apoi l-ai îndreptat direct spre soţia ta.
- Eşti nebun! - Nu, el era nebun, doctore.
Şi ai profitat de asta.
Apoi, după ce l-ai ucis,
ai făcut să pară că e sinucidere.
I-ai luat telefonul.
De ce? Pentru că şi ţie ţi-a înregistrat şedinţele.
O problemă? Normal că nu. Uciderea lui era întotdeauna o parte a planului tău.
Doar i-ai luat telefonul după ce ţi-ai făcut treaba.
Ipotetic, dle Holmes, un bărbat vrea să iasă din căsnicie cu soţia foarte bogată.
El ştie că, în cursul relaţiei lor,
a semnat un acord prenupţial care nu-i dă nimic, dacă o părăseşte,
şi un fond viager care-i dă totul, în caz că ea moare.
Ipotetic, nu ar fi acel bărbat mai deştept
dacă ar căuta o cale de a declanşa clauzele
celui de-al doilea document, şi nu pe cele ale primului?
Ce a spus?
- A spus că el a făcut-o. - Atunci, trebuie să spunem poliţiei.
N-are rost.
Nu avem nicio dovadă. El ştie asta.
Am nevoie de cheile maşinii tale.
- Poftim? De ce? - Cheile maşinii!
Ce...?
Da.
E mai bine.
Îmi pare rău.
Nu numai pentru maşina ta,
ci pentru modul în care ţi-am vorbit mai devreme.
Ştiam că moartea pacientului tău ar fi un subiect sensibil. Eu doar...
Nu te-ai putut abţine.
Da, încep să-mi dau seama cum stă treaba cu tine.
Presupun că i-ai spus tatălui meu ce s-a întâmplat în seara asta.
O să-mi fie dor de casa aia.
De fapt, nu.
Am vorbit cu el, şi, din moment ce ai făcut la spital
nu are nimic de-a face cu drogurile,
a fost de acord să-ţi mai dea o şansă.
Ai decis să fii în continuare însoţitoarea mea, nu?
Nu ar fi fost de acord dacă n-ai fi făcut-o...
Sunt foarte mulţumit... Watson.
Nu numai pentru mine, desigur, ci şi pentru tine.
Cred că există speranţe pentru tine ca şi anchetator.
Vreau să-mi spui restul planului.
De a-l prinde pe Mantlo.
Ştiu că nu mi-ai fi făcut praf maşina dacă nu aveai o elaborată...
criză de isterie. Bun...
În cazul ăsta, vreau să-mi vorbeşti despre Londra.
Un loc mare. Cu multă ploaie.
Vreau să-mi spui ce ţi s-a întâmplat la Londra.
De ce e atât de important pentru tine?
Pentru că, dacă o să stau cu tine, trebuie să ştiu totul.
De fapt, nu trebuie să ştii nimic,
în afara faptului că sunt un dependent în recuperare.
Vrei să ştii despre Londra pentru că crezi
că asta ne va conecta într-un mod mai important.
Dar, în caz că nu ai observat, nu am legături importante.
De ce zâmbeşti?
Pentru că acum ştiu că a fost o femeie.
Ce te face să spui asta?
Te străduieşti prea mult.
Aşa cum făceai zilele trecute cu doamna cu tatuaje.
Toate prostiile alea discriminatorii dezgustătoare.
Nu te poţi conecta cu oamenii.
Te sperie asta.
Audierea mea pentru cauţiune e mâine la 9:00.
Am încredere că ne vom vedea acolo.
Ai întârziat, dră Watson.
Avocatul ăla a fost îngrozitor.
Vreau să-ţi arăt ceva.
Ăsta e dosarul medical al lui Peter Saldua.
Uită-te la "alergii cunoscute".
ALERGIE LA OREZ
Asta a fost făcută în dimineaţa găsirii cadavrului său.
- Ciudat, nu? - De fapt, nu.
Nici măcar puţin.
Dr. Mantlo?
Scuze pentru aşteptare.
Mulţumesc că îmi daţi oportunitatea
de a-mi cere scuze personal pentru ce s-a întâmplat aseară.
Nu vă pot promite că mă voi răzgândi să dau departamentul în judecată
pentru ce a făcut consultantul maşinii mele, dar e un început.
Un singur lucru aş vrea să vă întreb.
L-aţi tratat vreodată pe Peter Saldua ca şi pacient?
Aveţi un mod ciudat de a vă cere scuze, căpitane.
E o întrebare simplă, doctore.
Nu. Nu l-am tratat niciodată pe Peter Saldua, nici nu l-am întâlnit niciodată.
Dacă asta e tot, am întârziat la o întâlnire cu avocatul meu.
Dle detectiv!
Ştiţi că vă afundaţi şi mai mult
punându-l pe acest bărbat în aceeaşi cameră cu mine?
Dr. Mantlo, acesta e un formular medical
completat de Peter Saldua pentru ceilalţi doctori ai săi.
Cum v-am spus şi înainte, dle Holmes... eu niciodată...
Asistenta mea, dra Watson, îl studia aseară,
când brusc şi-a dat seama că Saldua era foarte alergic la orez.
Asta e ridicol!
Aşa cum spuneam, dra Watson a observat alergia lui Saldua la orez,
deci vă puteţi imagina confuzia ei
când şi-a amintit că a văzut un sac din chestia asta pe unul din rafturile sale.
Am mai găsit şi o chitanţă de la un card de credit
care spune că l-ar fi cumpărat exact cu 3 zile înaintea morţii sale.
Asta e ciudat, nu?
El, să meargă la magazin, să cumpere chiar chestia la care e alergic.
Şi mai ciudat, din ziua aia nu şi-a mai folosit celularul.
Întâi, am crezut că aşa a vrut.
Atunci mi-am adus aminte de maşina de spălat răsturnată.
Ce are de-a face un sac cu orez cu o maşină de spălat răsturnată?
Am greşit ieri acuzându-vă că aţi luat telefonul lui Saldua după ce l-aţi ucis.
Aţi vrut să-l luaţi, dar nu aţi putut, nu? Pentru că nu l-aţi putut găsi.
L-a spălat, înţelegeţi?
L-a uitat în buzunar când a băgat pantalonii la spălat.
Când şi-a dat seama, era prea târziu.
Telefonul pe care-l transformase într-o bibliotecă virtuală
a şedinţelor sale, nu mai era funcţional.
Furios pe el însuşi, şi suferind de efectele
a ceea ce nu ar fi fost posibil să ştie,
de intoxicaţia cu steroizi, a distrus maşina de spălat
într-un acces de furie,
apoi s-a dus la cel mai apropiat magazin şi a cumpărat o pungă de orez.
Orezul, despre care se pare că nu ştiaţi, e un deshidratant natural.
Poate fi folosit pentru a absorbi umezeala
din dispozitivele electronice care au fost cufundate în apă.
Am mers la casa lui Saldua în dimineaţa asta,
şi am examinat... punga lui... de orez.
N-o să ghiciţi ce am găsit înăuntru.
Numele ei e Amy.
Şi, când o văd, am sentimentele astea, şi...
Vă rog, dr. Mantlo, trebuie să mă ajutaţi.
Trebuie să-mi spuneţi cum să fac să nu o rănesc.
- Nu vreau să o rănesc. Vă rog! - E în regulă, Peter. E...
E în regulă. Sunt aici pentru tine.
Să încercăm să-ţi creştem medicaţia, să vedem unde ajungem.
Şi acum aruncarea!
E o lovitură spre centrul terenului!
Asta trebuie să fie...
Da!
Un tur complet al lui Ryerson...
Ptem merge acum, te rog, la cină?
E mijlocul reprizei a 9-a.
Cei de la Mets au un punct în minus şi nimeni nu e eliminat.
Bine, nu te uita aşa la mine. Ai spus că vrei să te revanşezi pentru aseară.
Asta a fost înainte să mi se facă foame.
Doar pentru că nu înţelegi ceva, nu înseamnă că nu e grozav, bine?
De fapt, dră Watson, sunt destul de familiar cu sportul american.
Ceilalţi dependenţi de la Hemdale se adunau adesea în camera comună
pentru a privi meciurile la televizor.
Nu sunt "meciuri", sunt "partide"."
Ca să fiu sincer, găsesc ştiinţa sportului extrem de fascinantă.
Toate analizele statistice, toate strategiile.
Aşa că dacă îmi permiţi să câştigăm nişte timp...
Uite că vine din nou.
Trage spre centru. O plimbă intenţionat, jocul se termină cu întreruperea atacului.
Scor final... Reds din Cincinnati... trei,
Metropolitans din New York... doi.
Da, corect. Frumoasă încercare.
Din nou o minge înaltă...
Ne vedem la uşă.
Prinsă...
Nu! Fir-ar să fie!
Traducerea şi adaptarea Little Badger
Sincronizare WEB-DL: www.titrari.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro