Nu m-am mai drogat de 2 ani, 7 luni şi 13 zile.
V-aş putea spune câte ore în secunde,
dar aţi putea crede că sunt obsedat.
Cred că vreau doar să spun...
Mulţumesc.
Fără şedinţele astea,
fără sprijinul unor oameni ca voi,
nu ştiu unde aş fi.
Mersi, Eric.
Eşti bine?
În regulă, vom pune punct acestei zile.
La şedinţa de mâine...
- Sherlock... - Amygdala!
6:00.
Excelent.
- Cum adică te bagi în transă? - Mă hipnotizez singur.
E simplu, pe bune. Cheia e repetiţia unui cuvânt.
Cuvântul meu, aşa cum poate ai ghicit, e "amygdala".
Deci te-ai hipnotizat singur la prima ta şedinţă cu grupul de sprijin?
Nu puteam asculta toate poveştile alea, nu?
Asta e şi ideea.
Şi, când te simţi mai confortabil, poţi vorbi şi tu.
Locuieşti cu mine de o săptămână, Watson. Ştii că eu nu fac asta.
- Atunci de ce nu poţi asculta? - Teoria mansardei.
Întotdeauna am crezut că creierul e ca o... mansardă.
Un spaţiu de depozitare pentru informaţii.
Dar pentru că acel spaţiu e finit, trebuie umplut numai cu lucrurile
de care cineva are nevoie pentru a fi cea mai bună versiune a lui.
De aceea, e important să nu ai informaţii inutile.
Pălăvrăgeala cuprinsă de o şedinţă tipică a unui grup de sprijin,
de exemplu, le scoate la iveală pe cele folositoare.
Doar...
Pot împrumuta asta?
- Ce faci? - E nebun.
Creierul tău?
Informaţii folositoare.
Folositoare, cu substanţă, unice.
Pălăvrăgelile.
Asta e cea mai tâmpită chestie pe care am auzit-o.
- Creierul nici măcar nu funcţionează aşa. - Aşa funcţionează creierul meu.
Bine, mai multă pălăvrăgeală. Merg să iau cina cu un prieten,
dar mă voi întoarce înainte de ora 10:00, aşa că voi fi acolo la 8:00...
Să fiu 2 ore singur? Nu ţi-e teamă că voi face vreun exces?
Astfel de scurte momente sunt...
Un progres natural în prietenia noastră.
Da, ai menţionat asta.
Dar, ca să fiu sigură, îţi voi face un test antidrog când mă întorc acasă.
Căpitane Gregson...
Cum îţi pot fi de folos?
Numele e Casey McManus.
A intrat pe uşa din faţă în seara asta şi a primit un glonte între ochi.
Vărul său e poliţist. Ofiţer de patrulă la secţia 116 din Queens.
De-asta te-am sunat.
Trebuie să am cei mai buni oameni la chestia asta.
Ai spus la telefon că a dat peste un spărgător.
Da. Ceasul şi portofelul lui au dispărut.
Sertarele erau şi ele răscolite.
Victima a surprins probabil infractorul când a intrat din hol.
Holmes, dră Watson, faceţi cunoştinţă cu detectivul Bell...
un altul din cei mai buni oameni ai mei.
- Bună. - El e la conducerea cazului.
Tu eşti consultantul, nu?
Am auzit lucruri bune.
Da, normal că ai auzit. El cine e?
Vecinul de vizavi.
El a văzut cadavrul prin uşă şi a sunat la 911.
Căpitane...
O să aştept pe hol.
De ce continui să te manifeşti
ca şi cum nu ai mai văzut un cadavru înainte?
Ai fost chirurg. Ai făcut Medicina.
În mod sigur ai lucrat pe cadavre.
Corect. Pentru că e exact acelaşi lucru.
Detectiv Bell!
Ai clasifica asta ca jaf-omucidere, nu?
Da.
Ar fi greşit.
Ăsta e un jaf ŞI o omucidere. Cu "şi", nu cu cratimă.
S-a comis două infracţiuni separate, de doi infractori diferiţi.
Traiectoria glonţului care l-a ucis pe dl McManus, ajunge la acest scaun.
Ucigaşul era aşezat când ea a apăsat pe trăgaci.
Ea?
Pot mirosi un deodorant "T-Blossom" pe piele.
E un deodorant de damă.
O femeie a stat aici destul de recent.
Nu dintre oamenii tăi, desigur.
Asta e o scenă a crimei activă,
şi, la cum te ştiu eu, căpitane, ei ştiu mai bine.
Aşa că rămâne trăgătorul.
Continuă.
A doua infracţiune, jaful, a fost comis de un bărbat.
Un bărbat foarte puternic, judecând după obiectele luate din apartament.
Cât de puternic trebuie să fie un tip ca să fure un portofel şi un ceas?
Uiţi de şifonier.
Modelele de praf de pe perete şi de pe podea
ne arată că stătea aici, ca şi aceste zgârieturi pe pe podea.
- Eşti nebun! - De fapt, nu e.
Aia e o piesă foarte grea de mobilier. Iar clădirea asta nu are lift.
Ar trebui să presupunem că hoţul l-a dus jos,
6 rânduri de scări, înainte de venirea poliţiei?
Normal că nu.
Totuşi, zgârieturile de pe podea ne spun
că a fost târât până la jumătatea holului.
Mă face să cred că nu a părăsit acest etaj.
Tu ce crezi?
Da, aşa credeam şi eu.
- Vizavi ai spus? - Nu poţi intra acolo! Îţi trebuie mandat.
Birocraţia. Unul din multele motive pentru care nu sunt poliţist.
Holmes, stai.
Hoţul.
Acum nu mai ai nevoie decât de ucigaş.
ELEMENTARY sezonul 1, episodul 2
Traducerea şi adaptarea Little Badger
Sincronizare WEB-DL: www.titrari.ro
Casey era deja mort când l-am găsit.
Ştiu că ar fi trebuit să sun întâi la poliţie,
dar lucrurile mi-au mers prost în ultima vreme.
Ştii, eu doar... Nenorocita asta de economie...
Iar şifonierul era o antichitate. Valorează cel puţin 2 miare.
Dar nu am ridicat un deget asupra lui.
Nu, nu ai făcut-o.
I-ai băgat un glonte în creier.
Greşit! Greşit! Greşit!
Ce e greşit?
Îmi pare rău, nu cred că aş fi putut fi mai clar mai devreme.
Au fost două infracţiuni, doi infractori.
Tipul asta are toate lucrurile victimei.
Dar nicio armă. Nu e nicăieri în apartamentul lui.
Suspectez că testele pentru praf de puşcă făcute de oamenii tăi
vor arăta că el nu a tras cu una în ultima vreme.
De asemenea, nu foloseşte niciun deodorant,
cu atât mai puţin "T-Blossom". Sau nu ai observat?
Eşti singurul care ar fi putut mirosi ceva pe scaunul ăla.
Scaunul, corect... Mă bucur că ai adus vorba.
Dacă, conform teoriei detectivului Bell, spărgătorul era surprins
de întoarcerea neaşteptată a victimei, de ce era aşezat?
E un moment curios să iei o pauză, nu?
Ştii ceva, Sherlock?
Te superi dacă-mi aduci o pungă de cipsuri?
Cred că e un automat după colţ.
Nu i s-a cerut să facă consultanţă aici din cauza personalităţii fermecătoare.
Întotdeauna a fost aşa?
Atunci când l-ai cunoscut la Scotland Yard?
Era o bătaie de cap.
Dar era şi foarte, foarte bun.
Săptămâna trecută, când te-a prezetat, a spus că eşti valetul său personal?
Ăsta e un fel de majordom, nu?
Cred că ai fost foarte fericit când s-a mutat în New York.
De fapt, a luat legătura cu mine înainte să plece din Londra, acum 2 săptămâni.
Te-a sunat din Londra?
Da. Spunea că mă sună de pe Heathrow. De ce?
Mă scuzaţi.
Vecinul nu vrea să coopereze.
Spune că vrea un avocat.
Deştept om.
Nu a omorât pe nimeni. Ar trebui să-şi ia un avocat.
A mai spus că a trecut pe lângă o "femeie ciudată" pe scări,
chiar înainte să găsească cadavrul victimei.
Excelent! A văzut-o bine?
Da, o poate descrie unui desenator.
Probabil din cauză că e produsul imaginaţiei sale bolnave.
Evident, l-a auzit pe Harry Potter de aici
spunând ceva despre o femeie la locul infracţiunii,
iar acum încearcă să ne servească una pe o farfurie.
Trebuie să-l punem lângă un desenator.
- Difuzaţi imediat imaginea femeii. - Scuze. Cine conduce ancheta asta?
Ai spus că acest caz e important pentru moralul oamenilor tăi.
Tipul ne trimite după cai verzi pe pereţi.
Chiar vrei să rişti să acuzi de crimă persoana greşită?
Sună la cartierul general şi adu-mi un desenator.
- Dar, căpitane... - Dacă greşeşte...
Greşeşte, dar vreau să ştie că greşeşte.
A fost impresionant mai devreme,
să observi fotografia şifonierului în casa victimei.
N-aveam nevoie de asta pentru a-mi dovedi punctul de vedere,
desigur, dar a ajutat.
Cu plăcere.
Trebuie să-mi întâlnesc curând prietenul.
O să fii bine dacă rămâi singur acasă?
Prietenul ăsta cu care te întâlneşti...
când te-ai culcat ultima oară cu el?
E destul de evident că e un "el" şi un fost iubit.
Eviţi să-i menţionezi sexul de câte ori vorbeşti despre el,
şi-mi eviţi privirea de câte ori spui "prieten".
Şi ştiu că nu e iubitul tău curent, din cauza mersului tău.
Mersul meu?
Un studiu belgian a arătat că istoria orgasmică recentă a unei femei
poate fi desluşită după cum merge.
Al tău indică că a trecut o vreme.
Ţi s-a spus că greşeşti la fel de des cum ai dreptate?
Sfatul meu... Culcă-te cu el... Va face minuni pentru starea ta.
- Bună! Scuze că am întârziat. - Te rog...
Eu ar trebui să-mi cer scuze.
Eu sunt cel care a trebuit să reprogrameze de două ori.
Asta e adevărat.
Procurorul te ţine ocupat?
Dacă nu câştig cazuri pentru el, cum voi ajunge să-i iau slujba?
Tu ce faci?
Tocmai ai început cu un client săptămâna trecută, nu?
Cum merge?
Bine, fantastic!
Deci, cum e...
Alcoolică, dependentă, ambele?
Ştii că nu vorbesc despre clienţii mei, nu?
Scuze.
Ştiu că nu mai suntem împreună, dar tot îmi fac griji pentru tine.
Sunt bine.
Chestia e că nu sunt singurul care-şi face griji.
Doamne, părinţii mei... Spune-mi că nu te-au sunat.
Au spus că nu le răspunzi la telefoane.
Da. Nu am nevoie de o predică de fiecare dacă când vorbim, deci...
Sunt confuzi, Joan.
Cândva ai fost chirurg. Acum faci pe bona pentru dependenţi de droguri.
Ştiu cât de mult te-a durut când ai pierdut acel pacient,
dar dacă faci toate astea dintr-un fel de auto-pedepsire...
Fac asta pentru că chiar sunt bună la ea.
Nu ştiu de ce e aşa greu de înţeles.
Bună! Am făcut cafea.
Mulţumesc.
Va fi chiar aici, când eşti gata.
Văd că nu mi-ai ascultat sfatul.
Nu te-ai culcat cu fostul.
La ce lucrezi?
Raportul preliminar de autopsie al lui Casey McManus
a venit de curând.
Trec în revistă particularităţile.
Credeam că e o singură particularitate...
rana împuşcată de la cap.
Victima suferea şi de distrofie endoeptelială a corneei.
E o depunere pigmentară pe cornee.
Asta e o boală genetică.
Dar cum e asta relevant?
Cum nu este?
Putem vorbi despre căpitanul Gregson?
Mi-e teamă că e căsătorit, e destul de fericit.
Glumeţule!
Vorbeam cu el aseară, şi vroiam să ştiu de ce nu i-ai spus
unde ai fost în ultimele 6 luni.
Mi-a spus că l-ai sunat de pe Heathrow acum 10 zile,
când eu ştiu sigur că încă erai la clinica din New York.
Eşti un căpitan foarte decorat al poliţiei din New York.
Ai permite unui dependent de droguri în recuperare
- să aibă acces la cazuri sensibile? - Nu spun că...
Îl pot ajuta, dar numai dacă mă lasă.
- BIne, dar tu nu eşti... - Să-i spui asta ar fi
o violare a secretului client-companion.
Te-aş putea da în judecată.
Evident, n-am să-i spun nimic.
Dar mă gândesc că e trist că nu poţi fi sincer
cu un om care, din câte îmi dau seama,
e cel mai apropiat lucru pe care îl ai de un prieten.
Asta-i tot.
Sherlock Holmes.
Da, sunt Bell.
Căpitanul mi-a dat numărul tău.
Nu-mi vine să cred că spun asta, dar am găsit-o pe femeia din schiţa
care a fost generată aseară.
Cea pe care vecinul a văzut-o plecând de la Casey McManus?
Da... Cât de repede poţi ajunge la spitalui St. Isidora pe Est 93?
Presupun că deja ai unul din astea?
Da, brunetă, vreo 30 de ani, aproximativ 1.65 metri.
Căpitanul Gregson mi l-a trimis pe mail.
- Unde e? - Ajung şi la asta.
Mai întâi, am să-ţi spun cum am ajuns aici.
Eram pe cale să difuzez schiţa peste tot,
când unul din vechii mei amici mi-a spus
că fata din portret i se pare cunoscută.
Mi-a dat un nume, iar numele m-a dus la un fotograf.
Yvette Ellison... brunetă,
30 şi ceva de ani.
Am strecurat poza ei între alte câteva pentru vecin,
iar el a ales-o... imediat.
A spus, şi citez, "Nu am absolut nicio îndoială."
Asta e fata pe care a văzut-o pe scări aseară.
O să mă faci să ghicesc unde e, dle detectiv,
sau o să-mi arăţi?
O să-ţi arăt.
Dle Holmes, dră Watson, faceţi cunoştinţă cu Yvette Ellison.
A încercat să se sinucidă acum 3 zile.
A luat un pumn de somnifere cu o sticlă de vodcă.
Amicul meu era acolo când au luat-o paramedicii,
şi de-asta a recunoscut-o.
De atunci, e în comă.
Acum 3 zile?
Da, vecinul a minţit.
A făcut o descriere şi apoi a identificat
pe una din singurele persoane din oraş despre care ştim
că nu l-ar fi putut ucide aseară pe Casey McManus,
deci mulţumesc pentru consultaţie,
dar cred că voi prelua eu de aici.
Deci detectivul Bell avea dreptate. E aşa...?
- Yvette! - Ce naiba e cu tine?
Ochii închişi nu sunt neapărat din cauza comei.
Crezi că se preface?
E deodorant T-Blossom... acelaşi care era la locul faptei.
Ce faci?
- Caut o seringă. - Pentru ce?
O s-o înfig în părţile moi ale coapsei drei Ellison.
Sunt multe terminaţii nervoase acolo... nimeni nu s-ar putea preface aşa.
Dacă vroiai să ştii dacă chiar este în comă,
trebuia doar să mă rogi.
Asta e în regulă, dar eu nu-i pot înfige o seringă în coapsă?
E un test pentru pseudocomă.
Când mâna unui pacient e eliberată direct deasupra feţei,
ar trebui să lovească faţa în cădere.
E uşor să te prefaci.
Da, dar respiraţia şi reacţia pupilelor nu sunt,
iar ale ei sunt similare cu cele ale unui pacient în comă.
Coma ei e reală. Nu l-a ucis pe bărbatul ăla aseară.
Vă pot ajuta?
E pacienta ta?
Da.
Coma ei e cât se poate de reală.
Asta a fost o fundătură.
De fapt, n-a fost.
Detectivul Bell a găsit chipul potrivit, dar fata greşită.
Era o carte pe noptiera lui Yvette.
Evident, cineva i-a citit.
Inscripţia de pe interiorul coperţii spune,
"Pentru Yvette şi Rebecca, la împlinirea a 5 ani."
"La împlinirea a 5 ani", ca într-o zi de naştere comună.
Yvette are o soră geamănă.
Yvette şi Rebecca Ellison au fost singurii copii
ai lui Charles Ellison, care a murit acum câteva luni.
Charles Ellison... de ce-mi sună numele cunoscut?
Magnat al transporturilor navale, multimilionar.
Două parcuri şi o şcoală îi poartă numele.
Conform ăstuia, Rebecca a condus ani de zile fondul de caritate al familiei.
Iar tu crezi că vecinul lui Casey McManus
nu a văzut-o pe Yvette aseară, ci pe sora ei?
Îndrăznesc să spun că începi să te prinzi de raţionamentul deductiv, Watson.
Scuzaţi-mă, ne puteţi arăta unde este Rebecca Ellison?
Eu sunt Rebecca Ellison.
E brunetă, are ochi căprui, pistrui.
Îmi pare rău. Cred că mă confundaţi cu sora mea, Yvette.
Suntem surori gemene, nu identice.
Ea nu se simte bine în clipa asta. E la spital.
Vă pot ajuta cu ceva?
Suntem bine. Mulţumesc.
Te distrezi?
Nu-ţi dai seama?
Încă te gândeşti la caz.
Evident, Yvette Ellison nu l-a ucis pe Casey McManus,
dar fiindcă vecinul i-a ales poza dintre multe altele,
se înţelege că adevăratul ucigaş e de o asemănare izbitoare.
Întrebarea e, cine e şi ce a avut cu Casey?
E posibil ca detectivul Bell să aibă dreptate,
iar vecinul să fi minţit că a văzut-o pe femeie pe scări?
Zilele trecute am găsit ceva în dulap.
Era masca de piele cu fermoar? Jur că o păstrez pentru un prieten.
E un trofeu de la un caz vechi.
Uitasem că încă o am.
Poţi s-o arunci.
Ştiu că e a ta pentru că are numele tău inscripţionat pe ea.
Şi? Obişnuiam să cânt. Ce-i cu asta?
Mă gândeam că ar fi o adăugare drăguţă la regimul tău post-reabilitare.
Cântatul la un instrument te poate elibera de mult stres.
Crezi că sunt stresat?
Cred... că ai multe pe cap, şi te agiţi foarte tare
cu toată munca asta cu poliţia.
Nu mai cânt. Teoria mansardei...
Cântatul îmi ocupa prea mult spaţiu în creier, aşa că m-am oprit.
Asta nici măcar nu are logică.
Nu poţi să te dezveţi de ceva ce ştii deja.
Pe 5 dolari că e fostul iubit.
Răspunde. Nu plec nicăieri.
- Bună. - Bună.
- Un moment nepotrivit? - Nu prea.
Totul e bine?
Care-i treaba?
Tocmai am plecat de la muncă şi am vrut să văd ce faci.
Sunt bine.
Dar ai spus că nu e un moment potrivit.
Sunt prinsă cu... ştii tu, ceva... Ce...
Dumnezeule! Ce naiba?
Joan?
Ce este? Totul e bine?
Ty, o să te sun eu.
Aveai dreptate cu eliberarea de stres.
Pentru o secundă, m-am simţit ca Jimi Hendrix.
Nu trebuia să faci asta.
Ty... ce nume amuzant.
- Substantiv, verb, naţionalitate. - Nu mai schimba subiectele!
Nu te mai lua de lucrurile mele.
Nu aş fi făcut asta dacă te-ai fi deschis în faţa mea.
Trebuie să învăţăm unul despre altul. Aşa funcţionează relaţia noastră.
Bună seara, căpitane. Cu ce vă pot ajuta?
Mă poţi întâlni în Queens.
Mai e o moarte prin împuşcare.
Pare a fi aceeaşi armă care l-a ucis pe Casey McManus.
Dat fiind că vecinul lui McManus e în custodie de aseară,
aş spune că asta îl scapă de acuzaţia de crimă, nu?
Sunt destul de mare să recunosc când greşesc.
Nu înseamnă că n-a minţit despre vecinul pe care pretinde că l-a văzut.
Trăgătorul era din nou aşezat.
Ai idee de ce?
Miros acelaşi deodorant pe care l-am mirosit şi dincolo.
Deci ştim cum miroase ucigaşul nostru.
Ce păcat că nu putem da în urmărire o subsuoară.
Sherlock?
Ai spus că prima victimă suferea de distrofie endoeptelială, nu?
Ce e cu ea?
Medicamentul ăsta e folosit ca tratament.
- Maşinile de ştiri sunt aici. - Perfect!
Le spui că avem 2 victime fără nicio legătură între ele, sau o fac eu?
De fapt, căpitane, legătura e destul de clară.
Ambele victime sufereau de aceeaşi boală genetică rară.
O depunere pigmentară pe cornee.
Dacă ignori pentru moment culoarea pielii, vei observa...
forma din frunte a părului, structura osoasă a feţei.
Spune-mi că nu pare familiar.
Casey McManus şi femeia asta erau mai mult ca legaţi.
Erau frate şi soră.
Ai avut dreptate că cele două victime erau rude.
Testul ADN a arătat că erau pe jumătate fraţi.
Dacă mai contează, trăsăturile genetice sugerează
că părintele pe care-l aveau în comun era tatăl.
Da, legistul nostru a spus acelaşi lucru,
dar conform interviurilor cu prietenii şi membrii familiei,
nimeni nu ştia de existenţa celuilalt.
Mama lui Casey McManus l-a făcut în afara căsniciei.
Nu i-a spus cine era tatăl său adevărat.
La fel pentru Anna Webster.
Din câte ştiau ei, erau singurii copii.
Amândoi aveau un tată misterios.
Amândoi au fost ucişi la o zi distanţă.
Evident, nu e o coincidenţă.
- Crezi că poate el i-a ucis? - Nu.
Încă cred că ucigaşul e o femeie.
Dar identificându-l pe tată ne poate apropia de identificarea ei.
Sunt sigur că mamele victimelor ne pot ajuta cu asta.
Da, aşa ai crede.
Mama lui Casey a murit într-un accident de maşină în '97.
A Annei Webster a murit de cancer în 2008.
Niciuna nu a vorbit cu nimeni.
Tocmai am găsit asta.
Anna Webster a completat o plângere acum câteva săpămâni,
despre un tip despre care credea că o urmăreşte.
L-a văzut parcat în faţa casei într-o dimineaţă,
şi a înhăţat câteva poze de la fereastra ei.
Mă gândesc că poate ăsta e tatăl pe care încercăm să-l găsim.
Vârsta e corectă.
Dar sunt circa...
zero asemănări familiale.
Nu e tatăl, nici pe departe.
Sunt destul de sigur că Holmes are dreptate.
Cum?
Pentru că, credeţi sau nu, îl cunosc pe tipul ăsta.
Tommy Gregson, în carne şi oase!
- Cât timp a trecut, Mike? 4 sau 5 ani? - Salut, Mike, ce mai faci?
Uită-te în jur şi spune-mi.
Eu şi Mike am venit împreună în departament.
Pe urmă a ajuns mare şi tare.
A început să lucreze în sectorul privat.
A devenit anchetator principal pentru ăştia de aici.
Mike, aceştia sunt detectivul Bell, dra Watson şi dl Holmes.
Da. Vă servesc cu ceva? Fata mea face un expresso criminal.
Nu, de fapt, suntem pe fugă.
Speram să ne poţi spune de ce o urmăreai pe fata asta.
Nu am mai văzut-o în viaţa mea.
Mike...
Nu pot vorbi despre asta.
Are de-a face cu un caz pentru unul din clienţii firmei.
E secret profesional.
- Mike, fata a fost ucisă aseară. - Ştiu.
Am văzut la ştiri şi cred că e naşpa,
şi părea un copil bun,
dar ştiţi cum e... Regulile sunt reguli.
- Mike... Cu cine vorbeşti? - Mă scuzaţi.
Scuze, puteţi să... scuzaţi-mă o secundă...
Vă supăraţi dacă-mi spuneţi mai multe despre planta asta minunată.
Lucraţi multe nopţi, dle McGee.
Îmi dau seama după ochii dvs, dar ştiţi ce mai pot spune?
Că aţi început să luaţi metamfetamină, pentru a sta treaz şi alert.
Clipiţi excesiv. Ochii vă fug.
De asemenea, aţi slăbit mult în ultimele luni,
deşi dieta dvs e la fel de revoltătoare ca întotdeauna.
Şi, deoarece carotida a început să vă pulseze frenetic,
mă face să cred că stocul e în apropiere. Poate în birou?
Spuneţi-ne chiar acum ce vrem să ştim,
şi nu voi începe să vă arunc conţinutul sertarelor
în faţa căpitanului Gregson şi a detectivului Bell.
De asemenea...
când veţi fi gata să vă puneţi ordine în viaţă...
Centrul de Dezintoxicare Hemdale e recomandarea mea cea mai puternică.
Au chiar şi piscină.
Bine.
Tommy... din moment ce noi doi ne cunoaştem de multă vreme...
O să iau dosarul ăsta şi o să-l las pe biroul meu.
O să mă duc la toaletă...
Ce se întâmplă aici cât sunt plecat, ştii tu... se întâmplă.
- Mulţumesc, Mike. - Da... Sigur, Tommy.
Sigur.
Casey McManus
şi Anna Webster...
Ţi-ai angajat avocaţii să-i investigheze acum câteva luni... De ce?
Pentru că ai descoperit că Anna şi Casey sunt fraţii tăi vitregi.
Charles, tatăl tău, a fost un prosper om de afaceri,
dar şi un mare afemeiat,
le-a dat naştere în afara căsătoriei cu zeci de ani în urmă.
Le-a plătit mamele să-şi ţină gura.
V-a spus ţie şi lui Yvette de existenţa lor pe patul de moarte.
Acum, amândoi sunt morţi.
Coincidenţă?
Suspectez că nu.
Despre ce vorbiţi? Cum adică, amândoi sunt morţi?
Vrea să spună, dră Ellison,
că nu trebuie să-ţi mai faci griji că vor mai veni după banii tăi.
Ştim că Charles şi-a lăsat averea ţie şi lui Yvette,
dar n-a spus nimic în testament care să oprească copiii din flori
să nu-şi ceară partea lor.
Asta îi face moştenitori în ochii legii,
ceea ce înseamnă că dacă descoperă adevărata identitate a tatălui lor,
ar putea să pretindă o parte din considerabila moştenire,
reducând partea ta şi a surorii tale cu vreo două treimi.
De-asta ţi-ai pus avocaţii să-i investigheze,
şi de-asta
- cred că i-ai ucis. - N-am ucis pe nimeni.
Ne spuneţi unde eraţi acum 2 nopţi, între orele 20:00 şi 22:00?
Eram... acasă. Am fost singură.
- Asta înseamnă, nu. - Poate e timpul să mergem la secţie.
Nu.
Aţi avut dreptate despre tata. Ne-a spus mie şi surorii mele
despre Casey şi Anna, chiar înainte să moară.
Şi da, ştiam că ar putea ridica pretenţii la o parte din moştenire.
A fost foarte dificil pentru noi.
Am fost foarte furioase pe el. Nu ne-a venit să credem
că ne-a putut ascunde aşa ceva.
Dar era foarte bolnav, iar noi...
După ce a murit, am tot vorbit despre ce am putea face.
Niciuna dintre noi nu vroia să păstreze secretul,
dar să dăm zeci de milioane unor străini părea o nebunie.
De-asta am vorbit cu avocaţii lui.
Am vrut să-i verifice pe Casey şi Anna,
ca să putem avea toate elementele la dispoziţie.
Poate unde locuiesc... Cum ar putea intra în casele lor...
Nu. Nimic de genul ăsta.
Am vrut doar să ştim ce fel de oameni erau.
Dar după aceea, înainte de a lua vreo decizie...
Yvette a intrat în vrie.
A început să se vadă cu un bărbat însurat,
a început să bea. Apoi a încercat să se sinucidă.
"Încercarea de sinucidere", corect,
pentru că încep să mă întreb dacă chiar a fost asta.
Trebuie să presupun că, fără ca Yvette să-ţi mai stea în cale,
ai vrut să moşteneşti totul, în întregime.
Nu m-ar surprinde să aflu
că ai convins-o cumva să ia pastilele alea.
Nu mi-aş răni niciodată sora.
Dră Ellison,
dacă vreţi să veniţi cu noi...
Doar încă ceva.
De ce te-ai deghizat în Yvette pentru a comite crimele?
Martorul te-a văzut la locul primei crime, dar a descris-o pe sora ta.
Ştiu că-i eşti soră geamănă,
dar cu o perucă, un pic de machiaj,
aţi semăna foarte mult.
Întrebarea e, de ce ai vrea asta?
Ce rost avea să înscenezi asta unei femei aflate în comă?
Ai folosit chiar şi parfumul ei.
O lovitură de maestru, dacă stai să te gândeşti.
Eşti nebun!
Te-a lovit zdravăn?
E stângace. M-a luat prin surprindere.
Partea asta e tare, de la palmă.
Partea asta, funduleţ de bebe.
- Ty, ce naiba faci aici? - Cum adică, ce naiba fac aici?
Cina, ţii minte? Ai spus ora 6:00.
Nu am spus nimic. Cum ai găsit locul ăsta?
Mailul tău... Ai spus că prietenul tău are o petrecere şi să vin şi eu.
Ty! Ce plăcere să te cunosc!
Joan mi-a spus atât de puţine despre tine...
- Mi-ai piratat mailul? - "Piratat" e un cuvânt atât de urât.
Joan, ce se petrece?
Tu ce crezi, Ty? E o petrecere.
Totuşi, nu sunt sigur de asta.
Cu ăsta îţi faci de cap. Doar dacă...
Ştii ceva? Asta a fost o greşeală.
Nu înţeleg. Cine e tipul ăsta?
E...
e prietenul meu, şi e un glumeţ, şi te-a adus aici să mă oftice.
- Deci... - E iubitul tău...
Nu.
Nici măcar pe aproape.
Ştii ceva? Îmi pare nespus de rău. O să te sun mâine, bine?
Am băut câteva pahare cu procurorul pentru asta.
Spune-i prietenul tău că are noroc că nu l-am pocnit.
Dacă o faci vreodată, loveşte din stânga.
Unde se duce? Am spus eu ceva?
Nu-i în regulă să-mi invadezi intimitatea.
Spuse marea maestră a invadării intimităţii.
Sunt aici să lucrez cu tine.
Credeam că ai înţeles asta până acum.
Îmi pare rău, dar nu tu ai spus că ar trebui
să învăţăm mai multe unul despre celălalt?
Aşa funcţionează chestia asta, nu?
E din cauza viorii de ieri?
Pentru că cred că ţi-ai expus punctul de vedere când i-ai dat foc!
Nu mi-am făcut clar punctul de vedere, dacă tu nu l-ai înţeles.
Prietenia nu e o cerinţă a coabitării.
Îmi voi păstra secretele. Tu, pe ale tale.
Dacă peste 5 săptămâni sunt "curat", vom merge pe drumuri separate, nu?
Holmes.
Sunt căpitanul Gregson. Mă gândeam că ar trebui să ştii
că-i dăm drumul Rebeccăi Ellison.
Poftim?
Verificarea casei ei şi a afacerii nu a scos nimic la iveală,
iar camerele de securitate de la apartamentul ei
confirmă că era acolo în momentul fiecărei dintre crime,
exact cum a spus şi ea.
Intră înainte de 7:00 în ambele seri,
şi nu mai pleacă până a doua zi dimineaţă.
Nu i-a ucis pe Casey McManus sau pe Anna Webster.
Voi ştiţi că, a fi aici, e un mare pas înainte,
iar o parte din mine...
Nu-mi vin să cred că, cu tot ce avem de făcut,
m-ai târât la un alt festival al dependeţilor.
Nu avem unde să fim în următoarele 45 de minute decât la întâlnirea asta.
I-a păcălit.
Încă nu ştiu cum, dar i-a păcălit.
Rebecca Ellison.
Încă cred că ea este cea care
i-a ucis pe Casey McManus şi Anna Webster.
Preferi să mă bag în altă transă?
Deja m-am gândit la asta.
Am luat-o de pe masa de acolo.
Dacă-ţi dă prin cap s-o faci, ţi-o înfig în părţile moi ale coapsei.
- Sunt multe terminaţii nervoase acolo. - N-ai îndrăzni.
Cine ar vrea să urmeze?
Numele meu este Elaine, şi sunt o dependentă.
Bună, Elaine.
Sunt "curată" de exact 360 de zile.
Încă 5 zile, şi voi face anul.
Ştiu că ar trebui să fiu mândră.
Ştiu că ar trebui să fiu încântată, dar nu pot fi.
Pentru că nu sunt singura
a cărei viaţă a fost ruinată de dependenţa mea.
Drogul meu a fost...
Cânt iar la vioară.
Cea mai mică din lume.
Credeam că vei fi fericită.
De-asta m-am decis să mă agăţ de un doctor, în schimb.
Am întâlnit un tip fantastic,
Steven, un generalist,
şi m-am prefăcut că sunt moartă după el, ştiţi?
Era căsătorit.
Avea 3 fiice minunate.
Dar nu mi-a păsat de asta.
Mi-a păsat numai de mine şi de ce aveam eu nevoie.
Când eram împreună, era ca şi cum nici măcar nu-l vedeam.
Tot ce vedeam erau drogurile.
Şi, într-un final, soţia sa a aflat şi a sunat la poliţie,
şi...
deşi eu am fost cea care a început totul,
el a fost cel care a mers la închisoare.
Vedeţi voi, făcuse un jurământ.
Promisese să nu facă rău.
Cum rămâne cu răul pe care i l-am făcut eu?
- Trebuie să plecăm. - Poftim?
Ştii că tatăl tău vrea să participi la întâlnirile astea.
Tocmai am făcut o descoperire legată de anchetă,
iar tu vrei să stau aici şi să spun poveşti ca un copil.
Crezi că nu ştiu că ai spune orice ca să scapi de întâlnirile astea?
Dacă crezi că sunt importante,
atunci bine, mâine voi merge la două sau la 10,
dar în clipa asta avem un ucigaş de oprit.
- Spune-mi care e descoperirea. - Poftim?
Ai spus că ai făcut o descoperire... Care e asta?
N-avem timp de asta!
Trebuie să o găsim pe Rebecca Ellison chiar acum!
Ai spus mai devreme că nu trebuie să fim prieteni, şi aveai dreptate.
Dar trebuie să avem încredere unul în celălalt.
Spune-mi ce se petrece, şi voi încerca să te ajut.
Nu o face şi voi fi exact opusul ajutorului.
Pentru că eu consider creierele
mult superioare banilor în orice mod.
Poate ai observat că dacă un...
Ucigaşo!
Poate ai păcălit poliţia.
Dar nu m-ai păcălit pe mine.
Ştiu că tu eşti cea care i-a ucis pe Casey McManus şi Anna Webster.
Ieşi afară! Chiar acum! Soră!
Camerele de supraveghere din clădirea ta...
Cele care îţi sprijină aşa-zisul "alibi"?
- Le-ai corupt cumva. - Ce se petrece aici?
Sunt pe urmele tale, dră Ellison. De fapt, ţi-am luat-o cu mult înainte.
Ştiu totul despre al treilea posibil moştenitor.
- Poftim? - Al treilea bastard al lui tati.
Mi-am dat seama cine e.
Mary Margaret Phelps. Strada West Tremont 80-33, Morris Heights.
Nu te preface că nu ştii deja. Nu eşti o actriţă atât de bună.
Holmes, înapoi!
Când nu te-am putut opri, i-am dat mesaj.
Da. Opusul ajutorului! Mulţumesc!
Ştii ceva? Nu contează, pentru că, din seara asta,
Mary Margaret are propriul său bodyguard personal.
Eu. O voi urmări non-stop,
şi nu te voi lăsa să te apropii de ea.
- Ajunge! - Lasă-mă!
Bine.
Asta e. Haide!
Tocmai ai atacat un ofiţer de poliţie,
ceea ce înseamnă
că-ţi vei petrece noaptea la închisoare. Să mergem!
Încă nu am terminat, dră Ellison. Nici pe departe!
- Nu te voi lăsa s-o răneşti! - Pardon!
Înţelegi? Nu te voi lăsa s-o răneşti!
Să mergem!
Lasă arma jos, dră Ellison.
Sau preferi să-ţi spun Yvette?
Nu înţeleg. Ea era în comă. Acum e bine?
Nu era o comă obişnuită.
Era indusă medical de doctorul ei.
O băga şi o scotea din comă, aşa cum era nevoie.
Pentru a-i omorî pe Casey şi Anna.
Nu înţeleg. De ce ar...
Pentru că e bărbatul însurat cu care ea avea o aventură.
Evident, nu ţi l-a prezentat niciodată.
Pentru că şi el făcea parte din planul ei
de a-şi proteja banii de copiii nelegitimi ai tatălui ei.
Când l-am întâlnit ieri,
am observat o bucăţică de piele deschisă la culoare pe degetul său.
Evident, nu mai purta verigheta de puţină vreme.
În clipa aia nu m-am gândit la asta,
dar, după aceea,
la întâlnirea la care am participat în seara asta am auzit povestea
unei femei care şi-a sedus doctorul
pentru a profita de expertiza sa medicală.
Şi m-a făcut să mă gândesc
la situaţia delicată a surorii tale şi a ta.
Două moştenitoare află de existenţa a doi fraţi vitregi
cu câteva zile înainte de a-şi primi moştenirea destul de mare.
Unul are o inimă mare, celălalt...
Cel cu inima mare vrea să împartă.
Trebuie să-i cunoască pe oamenii ăştia.
Să-i primească în familie, şi să împartă cu ei multele binecuvântări.
Cea cu inimă mică ar prefera să-i vadă morţi.
Problema e că ştie că numai ea şi cealaltă persoană, sora ei, au motive să-i ucidă.
Mai ştie şi că, acest motiv, în timp, ar putea duce cu uşurinţă la ea.
Ce are de făcut? Găseşte un alibi care e dincolo de orice bănuială.
Atrage de partea ei pe cineva care are cunoştinţele
şi expertiza
nu numai de a o ajuta să însceneze o tentativă de sinucidere,
dar să o şi bage în comă.
Doctorul lui Yvette a fost arestat cu puţin timp în urmă.
A recunoscut că i-a dat barbiturice pentru a o ţine inconştientă,
nu numai pentru a păcăli aparatele care o monitorizează,
dar şi pe oricine ar vrea să o examineze
când el nu era în preajmă.
Nu a fost un plan perfect, desigur.
Cu toate drogurile şi muşchii atrofiaţi, era destul de slăbită.
De-asta stătea pe scaun când i-a împuşcat pe Casey şi Anna.
Pentru că, în clipa aia, îi era prea greu să stea în picioare.
Nu ţi-am spus niciodată că aş vrea să împart banii, iar Yvette nu vrea.
Cum de-ai ştiut?
De ce altceva ar fi mers atât de departe?
Şi al treilea moştenitor? Cel în casa căruia a intrat Yvette?
- E teafără? - Da.
Ea n-a existat niciodată.
Am inventat-o.
Ce ai văzut la spital, nimic nu era adevărat.
A fost o capcană.
Am făcut circ pentru a-l păcăli pe doctorul Yvettei.
Am anunţat numele şi adresa moştenitorului.
Mary Margaret Phelps, West Tremont 80-33,
ca el să le audă.
Apoi l-am "atacat" pe detectivul Bell,
pentru ca bunul doctor să creadă că eu,
singura ameninţare aparentă pentru planul lui şi al lui Yvette,
voi fi în închisoare peste noapte, ceea ce le va oferi
o fereastră extrem de importantă de oportunitate.
Iar ei au muşcat momeala.
Pentru că, deşi niciunul din ei nu auzise
de un al treilea moştenitor până în seara asta,
nu-şi puteau asuma niciun risc.
În ce priveşte femeia pe care Yvette a urmărit-o până acasă...
ea e un ofiţer de la secţia asta.
Trebuie să iau legătura cu avocaţii.
Trebuie să văd dacă ei o pot ajuta.
Ştiu că ceea ce a făcut e de neiertat,
dar e totuşi sora mea.
Erau numai alţi doi moştenitori, dră Ellison.
Yvette l-a ucis ieri pe al doilea.
Deci, spune-mi...
Azi de ce era încă în comă?
De ce nu s-a trezit miraculos în dimineaţa asta?
Pe cine mai avea de ucis?
Te gândeşti, poate, că mai era cineva care stătea
între ea şi întreaga moştenire a averii familiei?
Gândeşte-te la inima asta mare, dră Ellison.
O să bată mult timp de acum încolo.
Plecaţi?
- Cazul e închis, nu? - Este.
De-asta ar trebui să vii să bei ceva cu noi.
Bell face cinste.
Am ordinele mele.
Care spun că apreciez ajutorul pe care ni l-ai dat.
Deci, ce spui?
Bem ceva?
Cam într-o oră?
Poate altădată.
În regulă.
Alte cumpărături urât mirositoare. Ce frumos!
Ce e asta? Cinci seri la rând?
E meditarean. Sper că-ţi place usturoiul.
Ai crede că, la cât te plăteşte tata, ai învăţa să găteşti.
Ce e?
Vrei să vorbeşti despre ce s-a întâmplat în seara asta la întâlnire?
S-a întâmplat ceva?
Ai ascultat. Ai lăsat pălăvrăgeala altcuiva
să-ţi penetreze mansarda pe care o numeşti craniu,
şi te-a ajutat să prinzi un ucigaş.
Vrei un mulţumesc? Bine. Mulţumesc.
Te închizi în faţa oamenilor
şi-ţi refuzi lucruri care ţi-ar putea aduce plăcere...
nu pentru că te face un anchetator mai bun,
ci pentru că este un fel de penitenţă?
Penitenţă?
Pentru ce s-a întâmplat în Londra.
Că ai fost dependent.
Nu ştiu. Cred că mi-a trecut prin cap
că ar putea fi ceva
pe care cineva l-ar putea face, şi nici măcar să nu ştii.
Întotdeauna ai ştiut-o, Watson.
Şi, dacă n-ai ştiut-o, nu ar fi penitenţă.
Traducerea şi adaptarea Little Badger
Sincronizare WEB-DL: www.titrari.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro