Salut, Adam! Ţi-aduci aminte de mine?
- Mergi la şcoală? - Da.
Haide, te duc eu.
E-n regulă. E în drumul meu.
- Alea pentru ce sunt? - Sunt pentru părinţii tăi.
Urcă, o să-ţi explic.
MULŢUMESC
Nu eşti îmbrăcat.
Ai spus că vei alerga cu mine în dimineaţa asta.
Nu prea sună ca mine.
Ai fost treaz toată noaptea?
Am început să mă uit printr-unul din dosarele pe care le ţin
despre crimele unui ucigaş în serie, după ce te-ai dus la culcare,
şi am pierdut noţiunea timpului.
De fapt, încă am pierdut noţiunea timpului, deci fără alergare. Scuze.
Credeam că amândoi ne-am înţeles că puţin exerciţiu
ar fi o bună adăugire regimului de sobrietate.
Pe viitor, când spun că sunt de acord cu tine,
înseamnă că nu ascult.
Ştii ce mai e grozav? Fitness.
O să-ţi aduc nişte jambiere, o bentiţă. O să arăţi grozav.
Sunt de acord cu tine.
Omul cu Baloane? Despre el făceai cercetări?
Da. Mi-a căzut sub ochi cât eram încă la Londra.
Propriul Bau Bau al New York-ului. Evident, ai auzit de el.
Da... Şi-a luat prima victimă din Cobble Hill acum vreo 7 ani.
Locuiam la câteva străzi distanţă. Adam...
Adam nu-ştiu-cum. Crezi că a răpit 6 copii de atunci?
- Şapte, cu cel de aseară. - Poftim?
Am auzit la scannerul poliţiei pe la miezul nopţii.
Mariana Castillo, 10 ani, răpită din dormitorul ei din Astoria, Queens,
semnătura răpitorului fiind un snop de baloane lăsate în urma sa.
Aş vrea să cred că Fleet Street ar fi inventat
o poreclă mai inspirată decât "Omul cu Baloane",
dar admir asemănarea neintenţionată cu E.E. Cummings.
Dacă de-abia ai auzit la scanner, nu înseamnă că vei participa la caz.
Nu încă.
Răpirile de copii şi ucigaşi în serie înseamnă
consultanţi psihiatrici şi o echipă de acţiune comună,
ceea ce înseamnă că Gregson nu mă poate chema
până nu aprobă Comisarul.
Iar el nu vine până la 8:30 a.m. fix.
Adaugă aproximativ 3 minute pentru cafea,
încă 6 minute pentru o vizită la toaletă.
Ar trebui să mă sune cam în 15 minute.
Sau mai repede.
Holmes.
Crescent Street, Astoria. Voi fi prezent acolo.
Aş fi putut jura că purtam o cămaşă la un moment dat.
Dormitorul fetei e în spate.
Făptaşul a forţat încuietoarea de la fereastra ei pe la 21:30,
a luat-o, a legat baloanele de patul ei.
Mama e pictoriţă. A mers la galeria unei prietene.
Tata a mers la crâşma de la colţ, sa ia nişte vin, pe la 21:45.
Ăsta e proaspăt rupt.
De către fată, presupun, încercând să se împotrivească.
Asta e bine. E o luptătoare.
Dacă fetiţele ar putea câştiga luptele împotriva bărbaţilor maturi, atunci, da,
ar fi o cauză de mare optimism.
Ce e asta?
Părinţii fac o declaraţie către ciudatul care le-a luat copilul.
- Nu trebuie s-o facă. - De ce nu?
Mă scuzaţi. Nu puteţi face asta.
Intrăm în direct în 10 secunde, amice, aşa că, dacă nu te superi...
Nu înţelegi. E...
Suntem în direct în 9, 8, 7, 6, 5, 4, 3...
Îmi pare rău.
- 2, 1. - Sherlock!
- Scuze. L-am avertizat! - Ce e asta?
- Cine eşti? - Sunt omul care încearcă
să-i facă pe aceşti oameni să nu-ţi ucidă fiica.
Dl Holmes e consultant al Departamentului, dle Castillo.
Daniel Peters, Kayla Jackson, Billy Crawford.
Victimele doi, trei şi cinci ale Omului cu Baloane.
Singurii ale căror cadavre au fost găsite.
Criminaliştii au estimat că l-a ţinut pe Daniel în viaţă
timp de o zi întreagă înainte să-l îngroape, pe Kayla o jumătate de zi,
pe Billy aproape 2 zile. De ce diferenţa asta?
Sherlock, şi-au pierdut fiica. Cred...
Aseară am descoperit o legătură directă între rapiditatea
cu care ucigaşul scapă de victimele sale
şi mărimea expunerii media a părinţilor.
V-aş putea arăta un tabel,
dar ideea e că... cu cât sunt mai multe interviuri,
cu atât moare mai repede copilul.
- Are dreptate? - De obicei.
Nu înţeleg.
De ce contează câte interviuri dăm?
Omul cu Baloane se hrăneşte din durerea publică a familiei victimelor.
Îl hrăniţi, se va plictisi, va termina jocul.
Ţine-ţi-l înfometat, s-ar putea să avem 2 zile.
Vă vreţi fetiţa înapoi?
E simplu. Faceţi tot ce vă spun eu.
Sezonul 1, Episodul 3 == RĂPITORUL DE COPII ==
Traducerea şi adaptarea Little Badger
Sincronizare WEB-DL: www.titrari.ro
Kemper.
Ăsta a fost numele primei victime a Omului cu Baloane.
Adam Kemper. Tocmai mi-am amintit.
Poliţia a găsit baloanele pe trotuarul
de unde a fost luat Adam, cele pe care scrie "Mulţumesc".
Ca şi cum părinţilor lui Adam li s-a făcut un cadou.
Am citit toate articolele de-a lungul anilor.
Ştiu că distruge familiile victimelor, dar să fiu aici...
Poate vrei să ieşi afară.
Sunt bine, mersi. Numai că...
Nu, nu e o exprimare a preocupării. E o cerere.
Îmi distragi atenţia.
Eu îţi distrag atenţia. Pentru că, în mod clar, totul e legat de tine.
- Pardon! - Nu, nu, e-n regulă.
Dle Castillo, nu vă puteţi învinovăţi pentru cele întâmplate.
De fapt, poate.
- Pardon? - Nu pentru răpire, desigur.
Răpitorul ar fi găsit o cale să o ia.
Dar poţi şi ar trebui să te învinovăţeşti pentru împiedicarea anchetei.
- V-am spus totul. - Dacă totul include şi o mare minciună.
Unde e vinul pe care pretinzi că-l cumpărai când fiica ta era răpită aseară?
În mâna ta.
Şi iată minciuna.
Cârciumile pun preţul direct pe dop. Nu mai pierzi timpul.
Preţul... pe fundul sticlei. Tu... mincinos.
Evident, ai cumpărat sticla altădată,
probabil de la magazinul de pe Atlantic, de unde ai cumpărat
şi cutia de Prosecco pe care o ai pe raft.
Sticla era deja în frigider, aşa că asigură o acoperire eficientă,
pentru adevăratul motiv pentru care nu erai acasă.
Spune-ne numele ei, dle Castillo, chiar acum.
- Al cui nume? - Al amantei sale.
Nu are rost să încerci să negi. Storcătorul de lămâi te dă de gol.
Storcătoarele, mai exact. Unul e vechi.
Unul e destul de nou, de vreun an. Modelul se repetă cu cele 2 tirbuşoane,
două răşniţe de piper... Obiectele mai vechi sunt ale tale şi ale soţiei.
Dublurile le-ai cumpărat când te-ai mutat
- în locul tău din Long Island. - Cum...?
Am găsit o scrisoare în cutie, trimisă de la un lanţ hotelier din Islip.
Presupun că tu şi soţia ta v-aţi separat pentru o vreme, şi apoi v-aţi împăcat?
Ceea ce mă aduce la apelurile tale.
Ai primit un apel de 15 secunde de la un număr de Long Island aseară,
chiar înainte să pleci de acasă.
Presupun că de la femeia care ţi-a grăbit separarea de soţie.
Ea a sunat, tu ai plecat de acasă.
Din ce altă cauză ai ascunde informaţii de poliţie,
când e clar că-ţi vrei fiica înapoi cu disperare?
Când eu şi Sara ne-am despărţit, am ieşit cu o colegă.
M-a sunat aseară, mi-a spus că e în zonă şi că vrea să mă vadă, dar vă jur,
că am ieşit numai pentru a-i spune că trebuie să...
- Cum de n-ai spus nimic? - Unde te-ai întâlnit cu ea?
Pe stradă, câteva case mai jos, dar jur,
nu am urcat în maşina ei. Doar am vorbit cu ea prin geam.
Aş vrea să vorbesc cu ea.
- Ea nu are nimic de-a face cu asta. - Probabil că nu, dar te poţi gândi
la altcineva care era parcat pe strada ta aseară?
Pentru că, dacă te aştepta, presupun că se uita spre casa ta.
Dacă se uita spre casa ta...
Poate a văzut ceva ce ne-ar putea ajuta să-l găsim pe răpitor.
Îmi pare rău.
Nu-mi vine să cred că eu sunt motivul
pentru care acel dement a pus mâna pe fiica lui Roberto.
Dacă nu l-aş fi sunat, atunci...
Dră Thomas, e în regulă.
Ai văzut sau ai auzit ceva neobişnuit?
Nu am coborât din maşină.
Şi acum?
Ne întoarcem la familia Castillo, să mai vorbim cu părinţii?
Iar o faci... vorbitul.
Ce? Nu ar trebui să vorbesc?
În astfel de situaţii, cazurile care necesită concentrarea mea absolută...
Eu vorbesc cu tine, niciodată invers.
Ce naiba?
...şi mă îndreptam spre colţ,
când o altă maşină a trecut pe roşu, aproape lovindu-mă.
Cam când a fost asta? Nu contează. Deja ştiu. La 9:40.
Viţa pe care fata a reuşit s-o smulgă, înseamnă că era trează şi s-a luptat
- ...când a luat-o Omul cu Baloane. - Şi?
Examinarea celor 3 victime ale căror cadavre au fost recuperate
indică folosirea cloroformului.
A devenit neglijent cu Mariana Castillo, a grăbit lucrurile.
De ce? Din cauza sirenelor.
Care sirene?
Ascultând la scannerul meu aseară,
am auzit un raport care preceda apelul lui Roberto Castillo la 911 cu câteva minute.
O violenţă domestică. Un echipaj a fost trimis
la o adresă la mai puţin de 2 străzi de casa lui Castillo,
cu sirenele în funcţiune.
Crezi că infractorul s-a panicat, credea că sirenele sunt pentru el.
Aşa că a înhăţat fata şi a fugit.
A aruncat-o în maşina lui, apoi a trecut pe roşu.
Chiar în faţa drei Thomas de aici.
Maşina care aproape v-a lovit... Vă amintiţi cum arăta?
De fapt, era un van.
Asta e maşina unui răpitor. Altceva? Marcă? Model?
S-a întâmplat atât de repede. Nu mă prea pricep la maşini.
Vă priceţi la culori? Vă ajut eu. Roşu? Albastru? Negru?
Maro. Maro închis.
Ce căutăm?
Camere de supraveghere de la case? Un vecin cu memorie fotografică?
Poţi să-mi explici ce ai spus la secţie,
că tu vorbeşti cu mine, şi nu invers?
Da, sunt conştientă că o fac din nou.
Am aflat, de-a lungul anilor, că nimic nu clarifică un caz dificil
ca vorbitul cu o altă persoană.
Eu vorbesc, ei ascultă, şi, vorbind, fac conexiuni pe care altfel nu le-aş face.
- O stradă cu sens unic, nu două. - Cu cine vorbeai în Londra?
Cu mulţi oameni. Chelneri, şoferi de taxi...
Ocazional cu o prostituată.
Sunt mai bune ascultătoare decât ai crede.
Bun. Nu arăţi bine.
Înfăţişarea mea a însemnat întotdeauna mult pentru mine.
Nu ai mâncat azi, nu?
- N-ai dormit, n-ai mâncat... - Şi Sherlock o să arate ca naiba.
Oamenii în recuperare au tendinţa de a recădea când nu au mâncat...
Ştii ceva, Watson?
Retrag tot.
Încep să consider vorbăria care însoţeşte prezenţa ta e extrem de folositoare.
Seamănă cu paraziţii.
Mă transpune într-o stare în care gândesc şi observ mai bine.
De exemplu...
Ce? Dacă asta e ideea ta de dubă maro,
atunci ai mai multe probleme cu somnul decât am crezut.
Observă tichetele de parcare.
E aici de zile întregi. Şi totuşi, sunt mici semne sub fiecare cauciuc,
care indică că a fost mutată câţiva centimetri.
Cineva a şters-o din lateral.
Pariez pe o dubă în viteză, condusă de un răpitor panicat.
Vopseaua de pe cealaltă maşină ar trebui să fie...
E maro închis, ca în descrierea drei Thomas.
Dar mai e vopsea albastră şi albă, amestecate cu maro.
Înseamnă că acum e maro,
dar la origine a fost vopsită cu alb şi albastru...
un foarte distinctiv alb şi albastru, să fiu mai exact.
- Detectiv Bell! - Mă scuzaţi.
Căutăm o dubă casată a poliţiei,
probabil vândută la o licitaţie, apoi vândută maro.
Are o zgârietură lungă pe o parte, acolo unde a lovit sedan-ul ăsta.
Dacă declanşezi acum căutările, am putea găsi răpitorul înainte de prânz.
Nu dorm. Revăd mental toate detaliile cazului.
Scuze. Vorbeai cu mine?
Pentru că am crezut că sunt doar o extindere goală între 2 urechi.
Nu trebuie să fii aşa sensibilă, Watson.
Serviciul pe care-l oferi este destul de valoros.
Pentru o scurtă perioadă în Londra
am vorbit numai cu un craniu păstrat pentru studiile mele.
L-am numit Angus. Nu era acelaşi lucru.
Mi-am dat seama că atunci când e vorba de ascultători, îi prefer vii, nu morţi.
Totuşi, a fost o adevărată realizare.
Angus.
Mă bucur că am reuşit să intru în categoria celor vii.
Tocmai avem o potrivire pentru maşina dată în urmărire.
Maşina 5, încă îl supraveghezi?
Da, şoferul e un bărbat alb, îmbrăcat cu hanorac. Cam atât îmi dau seama.
Aero Unu, primeşti ceva pe imaginile termice?
Negativ. Suntem prea sus pentru a vedea... Ne-a văzut. Merge spre nord, pe 78.
Poliţia! Rămâi pe loc!
Fata nu e aici.
Căpitane, ăsta nu e tipul nostru.
Ar fi fost în clasa a 6-a când Omul cu Baloane a luat prima victimă.
Holmes! Ce faci?
- Holmes. - Scuze.
Conform semnului din naştere de pe gâtul său, ai dreptate.
Acesta nu e bărbatul care l-a luat pe Adam Kemper în 2005.
Acesta "e" Adam Kemper.
Adam.
Adam, te rog, vorbeşte cu mine.
Ştim cine eşti, Adam,
amprentele tale au confirmat-o, aşa că, haide,
spune-mi cum ai ajuns în duba aia.
Va veni un psihiatru, dar nu cred că va face mare diferenţă.
Puştiul ăsta nu vrea să vorbească.
- I-aţi anunţat părinţii? - Comisarul i-a sunat.
Sunt pe drum.
O să le ia numai vreo oră să treacă prin ziariştii de afară.
Asta e povestea secolului.
Băiat dispărut, presupus mort, regăsit după atâţia ani.
Faptul că a fost găsit în duba despre care credem că-i aparţine Omului cu Baloane...
Asta e mai mult decât o coincidenţă, nu?
Am citit despre un astfel de caz.
Poliţia din Dubuque a găsit un copil de 15 ani, care era dispărut de 7 ani.
Bărbatul care îl luase îl înscrisese la şcoală.
Îl lăsase chiar să aducă prieteni acasă.
Băiatul nu a încercat să fugă pentru că ajusese să-şi simpatizeze răpitorul.
Dacă a fost la fel, ar explica de ce Adam a fugit de poliţie, şi nu către ea.
Pentru că a ajuns să-i pese de acest dement.
Dacă Adam e încă în viaţă, poate că sunt şi celelalte victime.
Adam a fost special... a fost primul.
A doua şi a treia victimă a Omului cu Baloane sunt 2 din cele 3 recuperate.
Starea lor arată că îi place să ucidă.
După ce-a făcut-o, nu cred că a mai privit înapoi.
Întrebare e, ce rol a jucat Adam în morţile lor?
Crezi că Adam l-a ajutat?
Ai spus-o singură. A simpatizat cu răpitorul său.
Întrebarea e, până la ce punct?
L-am găsit în duba aia.
Criminaliştii o procesează
pentru a încerca să dovedească dacă Mariana Castillo a fost acolo.
Între timp, îl reţinem pe Adam pentru furt auto,
dar dacă nu începe să vorbească curând,
o să rămânem fără timp pentru a găsi fata familiei Castillo.
Vreau să vorbesc cu el. Cred că pot ajunge la el.
Holmes, asta e o situaţie delicată.
Şi, ocazional, pot fi lipsit de tact, sunt conştient,
dar dacă crezi că aş face ceva să primejduiesc viaţa acelei fete...
Intenţionat, normal că nu. Aici vorbim despre un copil...
Un copil care a fost traumatizat, poate cu creierul spălat.
Un copil care nu ar fi fost aici dacă nu eram eu.
Şi crezi că asta îţi dă dreptul să-i pui întrebări?
- Eşti consultant, nu poliţist. - Şi dată fiind marea posibilitate
ca acest tânăr să fie participant la câteva crime oribile,
poate "nu un poliţist" e exact ce are nevoie în clipa asta?
10 minute... e tot ce cer.
Ai 5 minute.
Salut, Adam.
Numele meu e Sherlock.
Cred că îţi poţi da seama după accentul meu,
că nu sunt poliţist din NYPD,
nici nu sunt un psihiatru,
ceea ce mă face singura persoană cu care vei vorbi azi
care nu te va minţi.
Oamenii care au fost aici mai devreme...
detectivul Bell şi ceilalţi...
ţi-au spus că omul care te-a luat acum 7 ani,
era un om rău, care te-a rănit, te-a abuzat.
Dar ei nu ştiu toată povestea, nu-i aşa?
El a avut grijă de tine,
ţi-a oferit un acoperiş deasupra capului,
te-a învăţat să conduci.
Te-a iubit.
Tata m-a făcut pachet şi m-a trimis la internat când aveam numai 8 ani.
Eram un mic atotştiutor... De fapt, eram un mare atotştiutor.
Mulţi băieţi de la şcoală s-au întors împotriva mea,
mai ales unul pe nume Anders Larson.
De-a lungul următorului an, Anders şi-a vărsat furia asupra mea
în moduri crude şi groaznice...
nimic apropiat de ce ai experimentat tu, desigur,
dar mi-a părut demn de menţionat.
Vezi tu... cu cât mă rănea mai tare Anders...
cu atât mă simţeam mai recunoscător că el chiar îmi acorda atenţie.
Că, torturându-mă, el încerca să corecteze ce ştiam că e greşit la mine.
Într-o zi,
după o lecţie foarte brutală...
care m-a lăsat terminat,
un profesor m-a întrebat cine era responsabil de asta.
I-am spus că am căzut pe scări.
Sunt amuzante lucrurile pe care le facem pentru oamenii de care ne pasă.
El ţi-a făcut asta?
Persoana de care-ţi pasă?
Nu.
Eram în camera mea serile trecute... şi era cald.
Am încercat să deschid fereastra, dar era blocată, iar mâna mi-a trecut prin geam.
Iar el a avut grijă de mine.
- Mi-a pus un bandaj. - Normal că a făcut-o. Te iubeşte.
Face orice pentru mine.
Vine acasă în fiecare dimineaţă şi-mi aduce gogoşi.
Nu trebuie s-o facă, dar o face.
Niciodată nu i-am cerut...
Gata cu întrebările. I-a venit avocatul.
- Prin telepatie? - Prin părinţii săi. Sunt aici.
Îmi pare rău, ştiu că ai întrebări pentru Adam, dar, haide,
crezi că nu ştim că tu crezi că poate Adam a avut ceva de-a face
cu ce s-a întâmplat cu celălalt copil?
Da, e o posibilitate.
De aceea aş vrea să continui să vorbesc cu el...
Să văd dacă ne poate ajuta s-o găsim pe Mariana Castillo.
Nu-mi pot imagina prin ce trec în clipa asta.
Apropo, ai fost super tare acolo, cu Adam.
Povestea despre bătăuşul tău a fost foarte mişcătoare.
E ceva adevărat?
Am fost la un internat.
Ar trebui să ştii, căpitane, că ei deja au abordat
posibilitatea unei înţelegeri pentru imunitate
cu biroul procurorului districtual.
Lui Adam i s-ar da imunitate pentru orice infracţiune
ar fi fost obligat s-o comită de individul care l-a luat,
iar în schimb el îţi va spune tot ce ştie despre acel bărbat.
Va încerca să te ajute să localizezi şi cadavrele victimelor
care nu au fost recuperate.
Ne aşteptăm la un răspuns din partea procurorului până dimineaţă.
Dar ar putea fi prea târziu pentru fata familiei Castillo.
De-asta sperăm foarte mult că ne vei sprijini propunerea.
Mă scuzaţi. Îmi pare rău.
Da?
Să sprijini propunerea, să nu o faci... Nu contează.
Discuţia cu Adam a fost întreruptă, dar nu e o pierdere totală de vreme.
- Ce vrei să spui? - Adam a spus că Omul cu Baloane
vine acasă în fiecare dimineaţă cu gogoşi.
Asta înseamnă că lucrează de noapte. Ştiu că nu sună prea mult,
dar e mai mult decât ştiam înainte despre el.
Şi crezi că te poţi descurca cu asta?
De la o picătură într-un pahar cu apă, un logician poate deduce posibilitatea
unui ocean sau a unei cascade, fără să le fi văzut sau auzit de ele.
Eu am picătura mea de apă. Acum, daţi-mi voie să deduc.
Lucrează de noapte... Chiar crezi că asta va fi de ajuns pentru a-l depista?
Normal că nu, dar e un început.
Lista de suspecţi precedentă includea practic orice bărbat din oraş.
Acum s-a redus la fiecare bărbat care lucrează nopţile.
- Iar o să stai treaz toată noaptea, nu? - Nu mă poţi opri, Watson.
Nu-mi pasă cum arăt, nu-mi pasă cum miros, nu o să mă culc.
Nu am nicio intenţie să te opresc.
Nu e sănătos ce faci corpului tău,
mai ales cuiva proaspăt ieşit de la dezintoxicare, dar înţeleg.
Îţi împrumut cu bucurie urechile, dacă asta o va aduce acasă pe Mariana Castillo.
Apreciez asta, dar momentan nu am nevoie de un ascultător.
Nu voi avea nimic de spus până nu trec în revistă toate dosarele.
- Bine, atunci. O să iau o cutie. - Nu, nu. Nu merge aşa.
Creierul meu trebuie să filtreze informaţiile, nu al tău.
Trebuie să citesc fiecare cuvânt, să studiez fiecare imagine.
Bine, atunci. O să te ajut să rămâi treaz.
- În regulă. Ştii unde e cafeaua. - Nu e vorba de cafea.
- Atunci, ce propui? - O să te învăţ ceva...
O mică şmecherie pe care am învăţat-o la Medicină.
Asta te-au învăţat la Medicină?
Când toceam pentru un test şi eram obosită,
aş fi făcut o sută de genoflexiuni, să-mi ţin sângele în mişcare.
Să nu mă lase să adorm.
Eram foarte determinată.
Zic şi eu.
Watson!
- Şi-a schimbat slujbele. - Cine?
Omul cu Baloane.
Acum câţiva ani, FBI-ul a lucrat la o teorie că ar fi deratizator.
Familia lui Adam Kemper îşi deratizase casa cu câteva săptămâni înaintea dispariţiei.
Da, încă aştept, da.
Nimeni nu s-a gândit la asta până când astea nu au fost făcute
chiar în faţa caselor victimelor doi şi trei.
Ambii vecini avuseseră casele deratizate.
În 2008, FBI-ul i-a interogat pe toţi cei 35 de angajaţi
ai companiei care deratizaseră casa familiei Kemper,
dar nu au găsit nimic suspect.
Au renunţat apoi la teoria lor când nicio conexiune
cu deratizarea n-a fost găsită în sau lângă casele următoarelor victime.
Chestia e că ei găsiseră ceva.
Cred că Omul cu Baloane a fost deratizator,
dar şi-a schimbat slujbele între victimele 3 şi 4.
Vezi asta? E o copie a "The Investor's Post".
Îţi poţi da seama după culoarea roz pal distinctivă.
Părinţii victimei numărul 4 aveau abonament.
La fel şi părinţii Marianei Castillo, cea mai recentă victimă.
Am văzut ieri unul în bucătăria lor.
Părinţii victimelor 5, 6, şi 7 nu sunt abonaţi, dar au vecini care sunt.
Omul cu Baloane a fost deratizator. Acum livrează ziare noaptea
pentru "The Investor's Post".
A identificat primele 3 victime datorită primei sale slujbe,
ultimele 5 victime datorită celei de a doua.
Chiar acum vorbesc cu cei de la ziar.
Îmi spun numele celui responsabil pentru traseul familiei Castillo.
Ei cred că sunt un abonat, care doreşte să trimită o comandă.
Da, da, alo.
Mulţumesc foarte mult. Mulţumesc.
Vezi vreun nume cunoscut?
Samuel Abbott.
Mama lui Abbott e trecută ca proprietara apartamentului, dar a murit acum 6 luni.
A trecut-o ca fiind adresa de acasă, când şi-a reînnoit permisul auto.
Liber!
- Liber! - Nu avem nimic, căpitane.
Locul ăsta e curat.
Ce e asta?
Smith, Smith!
- întoarce-te în camera aia. - Recepţionat.
- "Felicitări". Cui? - Nouă.
Că i-am găsit casa.
Smith, ce e pe balon?
Ţi-l aduc, căpitane.
Ai ceva care-mi aparţine.
Îl ai pe Adam.
Ştii cine sunt şi ştii ce pot face.
Deja am ucis 6 oameni.
Dacă nu-mi eliberezi fiul până mâine la prânz,
ajungi la numărul 7.
Te rog. Fă schimbul. Adu-ne fiica înapoi.
Mi-e teamă că nu e atât de simplu, dnă Castillo.
Departamentul nu poate face asta.
Asta crezi că e Adam Kemper?
Am văzut la ştiri dimineaţă că procuratura i-a oferit o înţelegere pentru imunitate.
Dacă e doar o victimă, de ce are nevoie de imunitate?
Dată fiind situaţia acestui caz,
procuratura a simţit că trebuie să-i ofere acea înţelegere.
Ştiu că presa a emis posibilitatea
ca Adam să fi fost implicat cumva în crimele Omului cu Baloane,
dar încă nu am confirmat nimic.
Cât timp aşteptăm pentru a confirma ceva?
O oră, o zi, o săptămână?
El tocmai a spus că avem timp până mâine la prânz.
Dle Castillo...
L-a întrebat cineva pe Adam Kemper ce vrea el?
Are 19 ani... e adult.
Dacă chiar a fost partenerul acestui monstru,
nu e posibil să vrea să se întoarcă?
Victimele unor abuzuri îngrozitoare sunt adesea protectivi cu abuzatorii.
Nu înseamnă că ar trebui să-l trimitem înapoi.
Nu, ascultaţi. Înţelegerea pentru imunitate e pe masă.
- Atunci de ce nu a acceptat-o încă? - Pentru că a fost traumatizat.
Abia dacă vorbeşte chiar şi cu părinţii săi.
Haide...
Dacă se întâmplă ceva cu fiica noastră, pe tine te vom face răspunzător în presă.
- Şi acum? - Ne întoarcem la dosare.
Vedem dacă am ratat vreun indiciu despre unde ţine fata familiei Abbott.
- Asta e una din opţiuni. - Ai tu alta?
Când părinţii lui Adam au angajat un avocat, au pus un zid între el şi NYPD.
Niciun poliţist nu poate vorbi cu el.
- Niciun poliţist. - Asta e interesant.
Unde e el acum?
Poftim?
Sunt rupt. Am făcut vreo mie de genoflexiuni azi-noapte.
Am vrut să-ţi mulţumesc pentru tot ajutorul tău.
- Întotdeauna sunt fericită să ascult. - Nu, nu, nu. De fapt, Watson,
eu am fost cel care a ascultat aseară,
şi am auzit pe cineva dornic să se acomodeze
la dificilul proces al unei persoane dificile pentru un bine mai mare.
E o calitate rară, după experienţa mea.
S-ar putea să te ascult şi pe viitor.
Nu aberaţiile despre dependenţă, desigur, doar gândurile tale legate de cazuri.
- Mulţumesc că m-ai primit, Adam. - Eşti singurul care înţelege.
Ştii până acum că l-am identificat, nu?
Samuel Abbott?
- Îţi faci griji pentru el? - E tatăl meu.
De-asta ai ezitat să semnezi înţelegerea pentru imunitate?
Tu ţi-ai trăda tatăl?
Mi-aş schimba tatăl pentru un Tic Tac, dar ăsta e tatăl meu, nu al tău.
Cu cât îl găsim mai repede, cu atât va fi mai bine.
Încă nu i-a făcut rău Marianei Castillo...
L-ai iubit...
dar nu ai iubit ce-a făcut.
Îmi dau seama.
Te-a obligat să-l ajuţi cu ceilalţi, nu?
- E tatăl meu. - Asta nu înseamnă că nu a fost greu.
De-asta nu vrei să semnezi înţelegerea?
Pentru că nu simţi că o meriţi?
Niciodată... Niciodată nu am ştiut de ce era atât de important pentru el.
Dar l-am iubit.
Şi când mi-a cerut să-i iau... să-l ajut să-i ia pe ceilalţi,
i-am spus că aş face asta.
- E-n regulă. - Nu, nu este.
Nimic nu-i în regulă. Sunt tare încurcat. Nu ştiu ce ar trebui să fac.
Mi-ai spus ieri că nu m-ai minţi niciodată.
Aşa e.
Deci, spune-mi, dacă semnez înţelegerea şi dacă-ţi spun unde-l poţi găsi,
crezi că mă voi revanşa pentru lucrurile pe care le-am făcut?
Nu, nu cred.
Alţi 6 copii sunt morţi, mulţumită tatălui tău.
Indiferent cât de mult l-ai ajutat,
sângele lor va rămâne pe mâinile tale.
Dar asta nu înseamnă că nu ar trebui să încerci.
Bine.
O să semnez hârtiile.
O să-ţi spun unde am stat. Acolo vei găsi fata.
NYPD! Aruncă arma! Nu mişca!
Aruncă arma şi dă-i drumul!
Dă-i drumul!
Acum!
Nu o face!
Spuneţi-i lui Adam că-mi pare rău.
Mariana e teafără. E îngrozită, dar n-a fost vătămată.
Poţi merge acasă, odihneşte-te.
- Eşti bine? - Nu a fost aşa cum mă aşteptam.
- Cine? - Samuel Abbott.
L-a dominat pe Adam.
Mă aşteptam la un bărbat mai viril.
Pare puţin cam...
plăpând.
Şi corsetul ăla.
Trei cicatrici. Asta înseamnă multiple operaţii, vertebre tasate.
Are logică că ar fi avut nevoie de Adam să se descurce.
Auzi asta?
- Ce? - Ce...?
Dumnezeule! Aici a dormit Adam?
Ce este?
Bărbatul de acolo, Abbott, nu este Omul cu Baloane.
Salut, Adam.
Dle Holmes, ce faceţi aici?
M-am gândit că e timpul să avem o altă mică discuţie.
- Cum ai intrat în camera mea? - Pe fereastră.
Cumva, am reuşit să o deschid, fără să mă tai la mână.
Ai spus că...
te-ai tăiat la mână încercând să deschizi fereastra camerei tale.
A camerei tale. Nu a lui Samuel Abbott.
Imaginează-ţi surpriza mea când ţi-am văzut azi camera.
Două veioze, un pat, televizor.
Un adevărat palat în comparaţie cu camera lui Samuel.
Tot ce avea el era o saltea pătată şi un cearceaf zdrenţuit.
Nu, vorbeşti despre camera mea.
- Acolo m-a obligat să dorm. - Nu. Nu mă minţi, Adam, nu din nou.
Când ne-am cunoscut mi-ai spus că te-ai rănit la mână
încercând să deschizi o fereastră, în camera ta, dormitorul principal.
Acolo a fost geamul spart.
Samuel Abbott nu a fost Omul cu Baloane.
Tu ai fost.
- Dle Holmes, eu... - Am examinat pernele
din camera mare... Am găsit doar păr negru, scurt... părul tău.
Pe pernele din camera mică am găsit doar părul lui Samuel... tare şi grizonat.
Ai ocupat dormitorul principal pentru că tu erai stăpânul.
M-ai păcălit, Adam.
Asta nu se întâmplă foarte des.
Te credeam un nătăfleţ.
De fapt, eşti...
destul de genial.
E nevoie de mult creier
pentru ca un băiat să domine bărbatul care l-a răpit.
N-ai nici cea mai mică idee.
A cui a fost ideea să luaţi mai mulţi copii?
A fost a lui... sau a ta?
Tocmai împlinisem 14 ani. Eram singur.
Nu. Ai vrut să transformi pe altcineva în victimă, să-i răneşti...
- Aşa cum ai fost tu rănit. - Nu, uiţi de părinţi.
Pe ei i-am văzut la TV,
plângând, implorând monstrul care le-a luat fiul sau fiica să-i aducă înapoi.
Când m-a luat Samuel, la început a fost greu, a trebuit să fac faţă la multe.
Dar m-a lăsat să mă uit la TV,
şi aşa am putut să-mi văd părinţii la ştiri,
cel puţin o dată pe zi, rugându-l pe Samuel să-mi dea drumul.
Şi chestia amuzantă a fost că el nu a fost deloc afectat.
Dar eu am fost.
- Ai preluat controlul. - M-am regăsit cu adevărat.
Despre cum am întors lucrurile împotriva lui,
să zicem că nu a fost foarte dificil, când răpitorul are un IQ sub 90.
Abuzul psihologic, urmat de cel fizic... totul e foarte standard.
Iar schimbul pe care l-a propus ieri... Mariana pentru mine...
nici măcar nu a fost ideea lui. A fost un plan de rezervă.
Dacă vreodată eram prins, trebuia să se folosească de ostatic,
sau să ia unul nou, pentru a-mi asigura eliberarea.
Iar idiotul nici măcar nu avea idee că poliţia
nu ar accepta aşa ceva nici într-un milion de ani.
Dar tu ştiai că le-ar da motiv să-ţi ofere o înţelegere de imunitate.
Cred că te-ai străduit mult să nu accepţi înţelegerea din primul moment.
Eşti aici să mă ucizi, dle Holmes?
Pentru că, trebuie să recunosc că găsesc această posibilitate foarte... incitantă.
O să mă duc să mă spăl pe dinţi.
Nu cred că vei mai fi aici când mă întorc.
Dacă te consolează cu ceva, nu cred că voi sta mult în oraş.
Cred că e timpul să mă mut în altă parte, să cunosc oameni noi.
O să-mi fie dor de discuţiile noastre.
Tocmai am primit un mail de la prietenul meu de la procuratură.
El a spus că limbajul folosit în înţelegerea de imunitate
e destul de solid. "Adam Kemper e imun la orice acuzaţii."
"Pentru orice infracţiuni comise în compania lui Samuel Abbott,"
"cunoscut şi ca Omul cu Baloane."
Da, îmi sunt familiare cuvintele.
Le-am revăzut chiar eu.
Ce-a făcut puştiul ăla e... dezgustător. Urăsc fapul că e liber în lume.
Dar ai făcut o diferenţă.
Ai salvat-o pe Mariana şi ai spus poliţiei ce fel de om este cu adevărat Adam Kemper.
L-am ajutat pe psihopat să nu intre la închisoare.
Nu eşti singurul pe care l-a fraierit.
Dacă încerci să scapi de presiune, genoflexiunile ar fi mai ieftine.
- Ar fi mai uşor şi pentru decor. - Nu pot.
Aseară am exagerat şi mi-am întins un muşchi.
M-a durut spatele toată ziua.
Am spus să faci 100, nu 1000.
Durere de spate.
Da...
Mulţumesc.
Draga şi dulcea...
durere de spate.
'Neaţa, Adam.
Ţi-i imaginezi implorând pentru viaţa fiului lor?
Nu, e plăcut afară... Doar pierd timpul.
Pari obosit.
Mi se spune des asta în ultima vreme.
Înainte să pleci din oraş, vroiam să te întreb despre William Crawford.
A cincea ta victimă. Părinţii îi spuneau Billy?
- L-ai răpit pe 3 aprilie 2009. - Aşa e, da.
Un băieţel blond. A plâns mult.
Da, sunt sigur că ai putea rememora întreaga zi.
Totuşi, nu a fost cea mai curată faptă a ta.
Poliţia i-a găsit cadavrul pe 7 aprilie.
Da, i-am îngropat mai adânc după aceea.
De fapt, lasă-mă să lămuresc ceva, în caz că cineva ascultă conversaţia noastră.
Dl Abbott m-a obligat să-i îngrop mai adânc după aceea.
Oricine a avut ideea, cred că a fost una bună,
pentru că poliţia a găsit piele sub unghiile lui William.
În mod sigur provin de la unul din atacatorii săi.
În dimineaţa asta am comparat-o cu ADN-ul lui Samuel Abbott.
Şi, lasă-mă să ghicesc. Nu s-a potrivit.
Asta ar trebui să mă sperie?
Probabil e al meu. Şi ce dacă? Am o înţelegere pentru imunitate.
Da, ai. Nu poţi fi acuzat
de nicio crimă comisă, citez, "în compania" Omului cu Baloane.
Chestia e că...
Samuel Abbott şi-a rupt 3 vertebre la spate pe 23 martie 2009.
De-asta nu a mai putut lucra ca deratizator.
De-asta purta un brâu.
Operaţia l-a ţinut în spital 3 săptămâni.
Cred că a fost în ghips în tot acest timp.
Probabil e dificil să răpeşti şi să ucizi un băieţel şi când te simţi bine.
Dintr-un pat de spital, aş zice că era imposibil.
Am o înţelegere pentru imunitate.
Pentru crimele comise în compania lui Samuel Abbott.
Dar pe William Crawford l-ai răpit singur, nu?
Ce s-a întâmplat?
Te-ai plictisit cât tovarăşul tău de joacă era în spital?
De fapt, ştii ceva? Nu-mi spune. Pentru că... Nu-mi pasă.
Alea sunt pentru mine?
I-am chemat chiar după ce părinţii tăi mi-au spus că eşti în parc.
Eşti binevenit să încerci să fugi.
Recent am început să-mi antrenez inima, ştii?
Mi-ar prinde bine puţin antrenament.
Nu. O luptă cinstită nu prea e de tine, nu?
A fost o singură crimă.
Iar Samuel mă abuzase.
O să ies curând.
Ce faci?
Te privez de toţi stimulii.
- E timpul să dormi. - Poftim? Nu. Nu, nu, nu.
Imediat după rezolvarea unui caz eşti inundat de succes.
Ar trebui să muncim mai mult.
- Noi? - Tu, eu...
Angus.
O combinaţie din astea trei.
Deja ştii că te-am favorizat.
Nu! Nu! Asta e...
În clipa asta sunt plin de energie, de idei, de avânt.
- Ce fel de ceai e ăsta? - Ceai pentru somn.
- Îţi detoxifică şi curăţă sistemul. - Acum e momentul
în care un adevărat detectiv sapă în dosarele sale mai vechi.
Vezi totul într-o lumină nouă. O să vezi.
O să rezolv 3 cazuri până la lăsarea nopţii.
Traducerea şi adaptarea Little Badger
Sincronizare WEB-DL: www.titrari.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro