N-am făcut decât să te ajut să vezi totul cu alţi ochi.
Dră Watson... N-am ştiu că dvs şi Holmes veţi trece pe aici.
- El nu e aici. Sunt doar eu. - Totul e bine?
Putem vorbi între patru ochi?
Nu am veşti de la el de peste 3 ore.
Nu-mi răspunde la mesaje, nu răspunde la telefon.
Cu tot respectul, dar ştiţi că şeful dvs e un ciudat, nu?
Probabil încearcă să-l găsească pe Jimmy Hoffa în vreun tunel de metrou.
Nu înţelegeţi. Noi avem un aranjament.
N-ar trebui să fim despărţiţi mai mult de 2 ore şi nu ar trebui să fie de negăsit.
Ştiu că sunteţi destul de apropiaţi pentru un asistent şi un şef,
dar cum e asta măcar posibil?
Amândoi trebuie să dormiţi, nu?
Eu... nu sunt asistenta lui.
Motivul pentru care suntem permanent împreună e pentru că locuiesc în casa lui.
Bine.
Nu ştiu de ce nu mi-aţi putut spune asta, dar... bine.
Bine, nu e aşa.
- Nu suntem împreună. - Bine. Dar cum e?
Eu... Nu pot spune, îmi pare rău.
Dră Watson, dacă vreţi să vă ajut, trebuie să-mi spuneţi care e povestea, bine?
Sunt îndrumătorul lui. Lucrez cu dependenţii de droguri în recuperare.
Sherlock e clientul meu.
Tatăl său m-a angajat să-l ajut să stea departe de droguri.
Singurul motiv pentru care vă spun asta
e pentru că cred că a avut o recădere.
Am nevoie de ajutorul dvs să-l găsesc.
sezonul 1, episodul 4 == RUTINA ==
Traducerea şi adaptarea Little Badger
Sincronizare WEB-DL: www.titrari.ro
CU 2 ZILE MAI DEVREME
- Şi, ce face favorita mea de 6 ani? - E bine. E fantastic!
Destul cu ea. Tu ce mai faci?
- Sunt bine. - Da?
- Vreun bărbat nou în viaţa ta? - Cam aşa ceva.
Dar e legat de muncă. Nu mă văd cu nimeni.
Bun. Poate nu vei fi aşa supărată pe mine.
Ce vrei să spui?
Te-ai despărţit de Ty de ceva timp şi nu m-ai lăsat să-ţi aranjez nimic, deci...
Aaron! Salut! Aici!
- Eşti serioasă? - Taci din gură.
O să te omor.
- Bună, Em. - Bună!
Nu mi-am dat seama că te întâlneai cu altcineva.
Da, nu-i nimic. Nici ea nu ştia. El e Aaron, de la muncă. Ia loc.
- Ea e Joan, o veche prietenă. - Am fost.
Bine. Am aerobic în apă în 20 de minute.
- Stai! Stai! - Ştiu că voi doi nu vă cunoaşteţi, dar...
Amândoi sunteţi fantastici, şi singuri, deci... Începeţi cu asta.
Vedeţi unde duce. Fac eu cinste.
Cred că asta e ceea ce ai putea numi o ambuscadă.
Veştile bune sunt că nu trebuie să-ţi cumpăr băutura.
Asta aşa e.
Deşi eu aş bea o vodcă dublă cu gheaţă chiar acum.
Întotdeauna bei tărie înainte de...
- 10:00 dimineaţa? - Nu, dar...
Ia-mă încet. Abia am căzut în ambuscadă.
Un latte cu vanilie pentru... Aaron?
Scuze, eu sunt.
Bine.
Scuze că spionez, dar...
"Eşti acolo? Am nevoie de tine imediat?"
- Dai mesaje unui adolescent? - E un adult în toată firea, de fapt.
Scuze, nu am mai făcut asta de ceva vreme.
Nu ştiu de unde să încep.
Nici eu.
Oh... "NVC"?
Bănuiesc că asta înseamnă "ne vedem curând", dar ce e "ÎUMP"?
Înseamnă "în umila mea părere".
Abrevierile tale devin aproape indescifrabile.
Nu ştiu de ce, pentru că evident eşti capabil să articulezi cuvinte.
Limbajul evoluează, Watson, devenind o variantă mult mai eficientă a lui însuşi.
Iubesc mesajele stenografiate.
Îţi permite să transmiţi multe, fără a pierde din rapiditate.
Văd că ai cunoscut un bărbat.
Unul chipeş.
Asta e partea unde eu te întreb de unde ştii, nu?
Îţi strângi părul când vrei să arăţi cel mai bine.
Crezi că aşa e mult mai flatant.
Te înşeli, desigur. E o remiză.
Dar nu era strâns când ai plecat după cafea, iar acum e ridicat.
Prin urmare, ai întâlnit pe neaşteptate un bărbat pe care-l găseşti atractiv.
Bine. Oricum, ce fac eu aici? Spuneai că e urgent?
Încerc doar să menţin termenii înţelegerii noastre.
Ai spus că nu ar trebui să fim despărţiţi mai mult de 2 ore,
şi am o treabă misterioasă de făcut şi nu am idee cât va dura.
Ce fel de treabă?
Am fost convocaţi la o întâlnire cu directorii de la Canon-Ebersole.
Firma de investiţii. De ce vor să te vadă?
Nu am idee.
Din moment ce am folosit cuvântul "misterios".
Se pare că Gregson mi-a recomandat serviciile,
şi nu-mi vor spune nimic altceva
până nu voi semna un acord de confidenţialitate.
Cu asta vei fi îmbrăcat?
Păi ce-are?
Sunt destul de sigură că ai dormit azi-noapte cu tricoul ăla,
iar tipii de pe Wall Street sunt ceva mai...
formali în modul cum se îmbracă.
Alea sunt costume. Urăsc bancherii.
Au jucat comerţul la ruletă, aproape au distrus economia mondială,
şi încă cred că dacă poartă costume vor fi trataţi ca nişte oameni respectabili,
în loc ca escrocii care sunt.
Numele meu e Jim Fowkes. Sunt ofiţerul şef de la Investiţii.
Acesta e Daniel Cho, ofiţerul şef Financiar,
şi alţi membrii ai comitetului de conducere...
Da, toţi sunteţi şefi pe undeva. Ce vreţi?
Acesta e Directorul nostru de Operaţiuni, Peter Talbott.
Trimestrial, ţine o conferinţă telefonică cu investitorii noştri instituţionali.
Aceşti oameni controlează fonduri de pensii enorme.
În opinia lor, Peter e vocea companiei.
Şedinţa telefonică trimestrială trebuia ţinută ieri.
A trebuit să reprogramăm, pentru că Peter nu a apărut.
Nimeni nu are idee unde e.
Şi, dacă nu ţinţi şedinţa asta cât mai repede, oamenii vor începe să şoptească.
Când aceşti oameni şoptesc, dle Holmes, dispar milioane de dolari.
Domnul cu care am vorbit,
căpitanul Gregson,
spune că NYPD nu se poate implica
până când Peter nu lipseşte de 2 zile.
A mai spus şi că eşti cel mai bun anchetator pe care-l cunoaşte.
Am vrea să vă angajăm pe dvs şi pe... asociatul dvs.
Bodyguard.
Din fericire pentru dvs, dle Fowkes, am un loc liber în programul meu.
Se va aplica preţul consultării mele private, desigur,
multiplicat cu un factor de 12, să zicem?
Vă întrebaţi dacă merită.
V-aş putea oferi o demonstraţie, dacă doriţi.
Sunt destul de sigur, de exemplu, că aceştia doi se culcă împreună.
Ar trebui să aveţi mai multă grijă cu limbajul corpului.
Iar dvs, dintr-un anume motiv, aţi folosit recent un solvent
pentru a îndepărta lacul de unghii de pe mâini.
De 12 ori taxa dvs obişnuită va fi în regulă.
Voi avea nevoie de acces la biroul lui Peter Talbott, la calculatorul său.
Secretara mea va fi fericită să vă ducă acolo chiar acum.
Drăguţ cuplu.
Toţi cei de aici le spun lui Peter şi Alyssei, "Taylor şi Burton".
- Ştii tu, după vedetele de cinema. - Fascinant.
Voi fi afară, dacă aveţi nevoie de mine.
Nu cred că te-am mai văzut atât de fericit ca în sala de şedinţe.
- Stăpânind pe Stăpânii Universului. - A fost dezamăgitor, de fapt.
Cred că aş fi putut cere de 20 de ori taxa mea obişnuită.
- Care e taxa ta obişnuită? - Nu am una.
Adu-mi aminte să inventez una înainte să plec.
Tipic. Fiecare gogoman care vrea să se dea învăţat
are rafturile pline de cărţi necitite.
Niciuna din ele nu a fost deschisă vreodată.
Cu excepţia... acesteia.
Pe care se pare că dl Talbott o consultă tot timpul.
Niciodată n-am fost fan John Maynard Keynes, dar în asta mi-aş înfige dinţii.
- Nu înţeleg. Ce e ăsta? - E un meniu.
Fiecare din fetele astea sunt disponibile pentru un preţ.
Vezi simbolurile astea de inele de jos?
Cu cât sunt mai multe inele, cu atât prostituata e mai scumpă.
- Deci vorbeşti din experienţă? - E doar o deducţie.
Deşi am un cont de cheltuieli.
Aproape toate paginile au fost răsfoite.
Fetele cele mai scumpe erau favoritele sale.
Dar nu poţi spune Fiscului că ai cheltuit sute de mii anual pe curve.
Nu, trebuie să ascunzi cheltuielile. Deci...
Să vedem... calendar, contacte...
Da. Vezi?
Talbott are adrese de contact pentru doi contabili diferiţi.
Ăsta e pentru un agent de la DDB.
Aia e o firmă mare, nimic ciudat acolo.
Probabil se ocupă de registrele familie. Dar acesta...
E un contabil independent, pe nume Martin Rydell.
I-a dat ceva ce Peter numeşte "Contul Executiv Privat".
Scuzaţi-mă! Secretara?
- Cum spunea Fowkes că te cheamă? - N-a spus. Sunt Donna.
Înainte să plecăm, Donna, ai vrea să suni
să faci o rezervare pentru 3 persoane la Villa Pacri?
Nu suntem îmbrăcaţi pentru Villa Pacri.
Nu suntem îmbrăcaţi nici pentru Canon-Ebersole.
Când îl invit la prânz pe Martin Rydell, va ajuta
să scap numele unuia dintre cele mai scumpe restaurante din oraş.
Deci urăşti Canon-Ebersole şi tot ce reprezintă ei.
Dar îţi place să le cheltui banii. Nu vezi nicio contradicţie aici?
Le redistribui bunurile cât pot de bine.
Dacă e să mă culc cu crupierii unui joc măsluit,
o să mă asigur că au portofelele mai uşoare dimineaţă.
- Domnule? - Asta pentru ce e?
E cea mai scumpă băutură pe care o au.
Nu-mi pasă nici dacă e la cutie! Tu nu bei!
Nu e pentru mine. Vezi cuplul de acolo?
I-am observat cât erai la baie.
Costumul bărbatului e uzat de atâta curăţat.
Aş paria că e singurul pe care-l are.
Ca urmare, a economisit pentru a veni aici pentru o ocazie specială.
De asemenea, îşi tot atinge buzunarul interior al hainei,
ca şi cum ar verifica dacă încă mai are acolo ceva de valoare.
O va cere în căsătorie.
Şi voi trimite acest vin acolo ca felicitare.
Sau ca şi condoleanţe. E încântător, mulţumesc.
Dle Holmes?
Dle Rydell...
De ce nu luaţi loc?
Mărturisesc. Am spus câteva minciunele la telefon.
Nu lucrez la propriu pentru Canon-Ebersole,
şi nu am nicio intenţie să deschid un cont privat executiv cu dvs.
Dar aş vrea să vorbim despre munca depusă pentru Peter Talbott
legată de preferinţa sa pentru curvele de lux.
Îmi pare rău. Cred că asta e o greşeală.
E legal acest cont executiv? Pariez că nu.
Totuşi ai părut foarte dornic să ai întâlnirea asta cu mine,
aşa că sunt sigur că Peter Talbott nu e singurul bogătaş
care a apelat la serviciile tale.
Dar, desigur, poţi pleca.
Sunt sigur că orice ziar ar vrea să publice povestea omului
care ascunde secretele murdare ale Wall Street-ului.
Presa e aşa avidă zilele astea.
Mă scuzaţi.
- Alo! Am sunat la ziarul "The Post"? - Aşteaptă!
Lucrez cu Peter. I-am înfiinţat o companie fantomă.
Punem un pic deoparte din leafa sa,
într-un cont pentru mici plăceri.
Poate face ce vrea cu ei.
Şi dacă se foloseşte de acest cont pentru a-şi satisface o plăcere,
unde crezi că l-am putea găsi?
Am închiriat un apartament în Tribeca pe numele companiei fantomă.
De, o voi face! Normal că o voi face!
Asta e încântător, nu?
Vom avea nevoie de adresa acelui apartament.
Bărbatul cu care te-ai întâlnit dimineaţă... Numele lui e Aaron, da?
A trimis un mesaj cât erai la baie în timpul prânzului.
Întreba dacă vrei să luaţi cina în seara asta.
Nu am avut deja discuţia asta? Nu te atingi de lucrurile mele!
Ai spus că da, apropo.
Şi în mod sigur nu accepţi întâlniri în numele meu!
De ce nu? Amândoi suntem conştienţi că eşti atrasă de acest bărbat.
Nu, nu suntem deloc conştienţi de sentimentele mele.
- Biroul administratorului. - Da, sunt detectivul Donowicz de la NYPD.
Avem un mandat pentru cercetarea apartamentului 2G.
- Aşteptaţi. - Nu avem un mandat.
Aproape niciodată nu cer să-l vadă.
Ăsta e apartamentul secret? Locul ăsta e uimitor!
Dle Talbott, şefii dvs ar vrea să discutaţi.
Eşti bine?
Sunt sigură că deja ştii că la şedinţele alea de sprijin
nu ai voie să spui numele drogului de care ai abuzat.
Dacă o spui cu voce tare, ar putea fi de ajuns ca cineva să aibă o recădere.
Ţi-am spus că nu sunt atent la şedinţele alea.
Heroina a fost unul din drogurile care te-au trimis la dezintoxicare.
Nu numai că auzi cuvântul. Eşti într-un apartament unde el e în faţa ta.
Vrei să pleci de lângă el? Putem merge afară să vorbim.
Sunt bine. Trebuie să fiu. Lucrez la un caz.
Şi vorbitul despre sentimentele mele nu-l va rezolva.
Peter Talbott e chiar acolo. Treaba ta s-a terminat.
Terminată? Vezi salata aia de acolo?
Căpitane, clasifici cazul ca supradoză accidentală, nu?
O să aşteptăm şi decizia legistului, dar te uiţi la acelaşi lucru ca şi noi.
Aşa e. Dar nu cred că trebuie să-l aşteptăm pe legist...
Cred că sunt şanse mari ca Peter Talbott să fi fost ucis.
Ucis? Tipul ţine în mână acul cu care s-a injectat.
Ţine în mână acul cu care cineva l-a injectat.
Uită-te la braţul lui. Nu are niciun semn pe el.
Asta nu contează... Un drogat poate găsi o venă oriunde.
Uită-te în jur! Îţi pare a apartament al unuia care-şi injectează heroină?
E... E imaculat!
Pariez că până şi mâncarea e perfect aranjată.
Aşa arată frigiderul unui dependent de heroină?
Nu, nu a unuia tipic.
Dependenţii de heroină vor uitare. Iau drogul pentru a-şi anestezia simţurile.
De-asta când iau o supradoză îi găseşti de obicei
în apartamente sordide sau pe vreo alee.
Nu ţin adesea astfel de apartamente.
Şi e o chestie rară să deţină funcţia de directori executivi
la o corporaţie miliardară.
Spui că cineva l-a injectat pe Peter Talbott?
Cum? Nu e niciun semn de luptă.
Nu te poţi duce la cineva să-i înfigi o seringă în braţ.
Nu, ar trebui ca mai întâi să fie inconştient.
Bine. E adevărat că niciodată nu am fost lovit cu un vas de salată,
dar sunt destul de sigur că nu ar lăsa lat pe nimeni.
Ucigaşul ar avea nevoie ca Peter să fie inconştient
înainte să-i facă injecţia fatală.
Dar un drog, altul decât heroina, sigur ar apare la analizele toxicologice.
Care e cea mai eficientă soluţie?
Dacă Peter Talbott a fost ucis,
îmi imaginez că prima doză de heroină a venit de aici.
După ce a leşinat,
ucigaşul l-a târât
la scaunul unde i-a făcut injecţia fatală.
Crezi că cineva i-a pus ceva în sosul pentru salată?
Cred că merită cercetat.
E destul de uşor să aflăm dacă am dreptate.
Testăm salata pentru prezenţa heroinei.
Abia aştept.
Între timp, trebuie s-o anunţ pe soţia lui Talbot de toate astea.
Vin şi eu!
Păstrează un apartament special pentru prostituate.
Dacă a fost ucis, sigur soţia lui a avut motiv.
Te poţi uita. Tocmai şi-a pierdut soţul...
Ultimul lucru cu care vrea să aibă de-a face acum...
eşti tu.
Dumnezeule!
Peter a spus că a terminat cu toate astea.
Cu fetele, cu petrecerile.
Tocmai îmi spusese că e gata să avem copii,
- şi-mi spuneţi că folosea heroină? - Totul e în regulă?
- Sincerele noastre condoleanţe. - Te holbezi.
Dnă Talbott, scuze că întrerup.
Unde eraţi acum două nopţi, între ora 6 şi miezul nopţii?
Poftim?
Legistul a estimat că atunci a murit soţul dvs. Mă întrebam unde eraţi dvs.
- Nu... - Credeţi că mi-am ucis soţul?
Nu, nu. Tot ce am văzut până acum indică o moarte accidentală.
- Chiar şi aşa... Unde eraţi? - Nu trebuie să răspundeţi la asta.
Sunt voluntar la "Un cămin pentru Umanitate".
Am fost la o licitaţie.
Cred că au fost vreo 200 de persoane care m-au văzut acolo.
Mulţumesc. Şi, până azi, nu aveaţi idee că soţul dvs ia heroină?
V-am spus, nu. Sunt şocată.
Dar... eu...
nu pot spune că...
sunt total surprinsă.
A fost copleşit de când a fost numit director executiv.
Peter spunea că ultimul om a murit încercând să ajungă la slujbă.
Scuze, scuze.
Tocmai aţi spus că fostul director executiv de la Canon-Ebersole a murit?
Era alergic la alune... A murit când la un restaurant
i s-a pus uleiul greşit în mâncare.
Acum cât timp a fost asta?
Octombrie, anul trecut. De ce? Ce are asta de-a face cu Peter?
Nu are nimic de-a face. Am terminat aici.
Mulţumesc foarte mult că aţi venit.
Şi, din nou, regretăm foarte, foarte mult pierderea dvs.
Da.
Alergie la alune? Pe bune?
Canon-Ebersole a pierdut doi directori executivi într-un an.
Pare o slujbă periculoasă.
Vorbeşti mandarina?
Nu aşa bine cum aş vrea. Tu?
Nu atât de bine cum ar vrea mama.
Cine a fost ăsta?
Bucătarul care a preparat mâncarea
care l-a ucis pe predecesorul lui Peter Talbott la Canon-Ebersole.
Vreun motiv anume?
Nu voi primi decât peste câte ore rezultatele salatei lui Talbott.
Între timp, bănuiesc că sunt doar curios.
Fostul director de la Canon-Ebersole era un tip pe nume Gary Norris.
Avea alergii îngrozitoare.
Da, am notat mai devreme.
Ştii că era fanatic în evitarea produselor cu alune?
A mâncat fiecare fel de mâncare de la acelaşi restaurant chinezesc.
Avea un aranjament special cu bucătarul,
care ştia că nu trebuie să aibă ulei de alune în preajmă
când îi pregătea mâncarea lui Gary Norris.
E nevoie de o singură scăpare.
Dar bucătarul jură că nu a greşit.
I-a pregătit mâncarea personal, iar el crede
că cineva a pus ulei de alune în mâncarea lui Gary Norris
după ce a ieşit din bucătăria lui.
Încep să cred că are dreptate.
Moarte prin ulei de alune... Un mod genial de a ucide pe cineva.
Dacă Peter Talbott a fost ucis, modul de operare e acelaşi:
eliminarea ţintei într-un mod în care lumea crede că a fost un accident.
La naiba!
Mai devreme, când te-am întrebat cum e să fii în preajma heroinei,
ai vrut să spui ceva?
Mi-am dat seama.
Uitasem cum miroase.
Heroina preparată.
Îmi trezeşte amintiri.
Ai mai spus şi că cei care o folosesc vor să-şi anestezieze simţurile,
că tânjesc după uitare...
- Asta ai vrut? - E aproape 7:00.
- O să ratezi cina. - Nu merg. Ai nevoie de mine în seara asta.
De fapt...
Cred că ceea ce am nevoie în seara asta e intimitate.
Nu voi avea o recădere.
În plus, dacă vroiam droguri, ar trebui doar să ies pe geam,
fie că eşti aici sau nu.
Du-te! Dacă te mulţumeşte, fac un test antidrog când te întorci.
În regulă.
O declar oficial.
"Spuma" nu e o categorie de mâncare. Pur şi simplu nu este.
Simt că ar trebui să te duc la un restaurant care oferă mâncare adevărată.
Nu-i nimic. Sub toată chestia aia era şi mâncare.
Nu, nu înţelegi ce vreau să spun.
Nu vezi că ăsta e modul meu ascuns de a te invita şi altădată?
Oh, genial!
Da. Atât de genial că nici nu ai observat.
Aşa e. Eram...
Pe bune, totuşi... m-am distrat.
La majoritatea întâlnirilor vorbeam despre foştii soţi.
Tu n-ai făcut-o.
Păi, a fost uşor... Nu am fost căsătorită.
- Dar tu? - Nu.
Caleaşca ta...
Deci...
cum am spus, m-am distrat.
Aşa e.
Mersi.
Mulţumesc.
Ei cine sunt?
Angajaţi de la Canon-Ebersole care au murit în ultimii 10 ani.
E o companie mare. Există şansa să piardă nişte oameni pe drum.
Iar unele dintre acestea, fără îndoială, sunt întâmplătoare.
Dar ar putea fi un model ascuns acolo.
- Cum a fost la întâlnire? - Bine.
Amuzant.
Cred că poate m-a minţit.
Era la sfârşitul serii şi vorbeam dacă am fost sau nu căsătoriţi,
iar când el a spus că n-a fost... şi asta nu e ceva
ce aş fi observat înainte să lucrez cu tine...
dar eu... puteam să jur că nu spune adevărul.
Ne antrenăm muşchii deductivi, nu?
Aş putea pocni de mândrie.
Următorul pas e confirmarea.
E destul de uşor să afli dacă a fost căsătorit.
Care era numele de familie?
Stai aşa!
Nu sunt o hărţuitoare pe net.
Vrei să afli dacă ai dreptate sau nu?
Numele de familie e Ward.
O vizită rapidă pe maritalrecords.com
ne spune că Aaron Ward
din New York a fost...
Oh...
"Oh." "Oh"... ce vrea să însemne?
Nu a fost căsătorit.
- Oh. - E căsătorit.
Cu o femeie pe nume Grace Arber. Tocmai şi-au sărbătorit aniversarea.
Cum de m-a cuplat Emily cu un tip căsătorit?
Păi, priveşte şi aşa... Instictele tale au fost bune.
Şi ai ajuns acasă devreme,
deci presupun că nu ai devenit o adulteră fără voie.
Ştiam eu!
- Ce ştiai? - E de laboratorul NYPD.
Au fost de acord să grăbească testele salatei lui Peter Talbott
şi au găsit urme de heroină în ea.
Sfatul meu... Nu-ţi mai bate capul cu bărbatul ăla.
Trebuie să te odihneşti. Mâine mergem la Canon-Ebersole.
Voi cere o altă şedinţă a Consiliului Director.
Poţi face asta? Nici măcar nu mai lucrezi acolo.
Tehnic, nu, dar cred că-mi vor vrea ajutorul pentru a încerca să afle
dacă lucrează acolo un ucigaş.
Miles Durham, fostul agent principal al filialei din Denver.
Dl Durham era voluntar la Căutare şi Salvare din Sălbăticie,
care îşi completa întotdeauna agenda de vacanţă cu biroul pădurarilor
când mergea la camping.
Suntem oameni ocupaţi, dle Holmes. Ce facem aici?
Maria Filipello.
Conducea Divizia de capitaluri din Dallas.
S-a sufocat în 2005,
când ţeava de gaze din casa ei a avut o fisură.
N-a mai fost nicio problemă cu acel tip de ţeavă,
până atunci sau după aceea.
Jason Palmer. A lucrat la filiala din New York.
În 2009 a primit un bonus de 5 milioane de dolari.
Apoi s-a înecat, în timp ce înota în lacul de lânga casa lui, în Catskills.
Chestia ciudată e că, atunci când Jason Palmer a fost în colegiu,
el fusese salvamar la Martha's Vineyard.
Cu tot respectul, dle Holmes,
l-aţi găsit pe Peter, a luat o supradoză, am terminat.
Peter Talbott a fost ucis. Poliţia anchetează chiar acum.
Cred că cel care l-a ucis
l-a ucis şi pe fostul Director executiv, Gary Norris.
Şi pe aceste trei suflete nefericite.
Posibil încă unul sau două.
Nu găsesc niciun motiv plauzibil ca cineva
din afara companiei să fi comis aceste crime.
Nu sunt crime pasionale.
Sunt prea bine ascunse pentru asta.
Sunt crime oportuniste.
Cred că aveţi un sociopat în mijlocul dvs.
Cineva extrem de isteţ, un ucigaş metodic.
Dacă am dreptate, aşteaptă, analizează,
şi, când va veni momentul să acţioneze,
profită de ocazie.
Spui că cineva ucide pentru a avansa profesional?
- Îmi sună nebuneşte. - Mi-ar plăcea să greşesc.
Dar cineva a pus heroină în salata lui Peter Talbott.
În ce priveşte restul, lăsaţi-mă să-mi fac treaba.
Voi avea nevoie de acces la înregistrările voastre.
Dacă acea persoană e aici, o voi găsi.
Controlăm bunuri în valoare de miliarde de dolari, dle Holmes.
Nu-ţi putem da acces la acele dosare.
- Sunt confidenţiale. - Nu am nevoie să vă fac un audit.
Trebuie doar să fac nişte calcule matematice simple.
Nu pot fi atât de mulţi oameni care au lucrat în Denver în 2003,
în Dallas în 2005, sau New York din 2009.
Dacă găsesc repede această persoană,
pot pune capăt lucrurilor cu minimum de scandal.
În regulă. Ajunge! Asta nu e necesar.
Mă ascultaţi? Poate fi un ucigaş la Canon-Ebersole.
Nu există niciun ucigaş. Ştii cum de ştiu asta?
Pentru că singura persoană cu acel traseu profesional
descris de tine sunt eu.
Ce vreţi să spuneţi? Că am ucis 5 oameni?
Păi, asta e un pic ciudat,
dar aş spune că sunteţi un suspect al naibii de bun.
M-am gândit să-ţi aduc personal cecul.
- De asemenea, trebuie să vorbim. - Da?
Ouă? Sunt sigur că mai găsesc o furculiţă.
Nu mi-e foame. Am venit aici pentru a termina asta.
Asta ar trebui să fie destul de simplu. Doar recunoaşte.
Scuteşte-ne pe amândoi de bătăi de cap şi timp pierdut.
Ai idee ce mi-ai făcut azi?
Ai idee de ce e nevoie doar pentru a supravieţui la Canon-Ebersole?
Cred că evitarea ta ar fi un bun început.
Niciodată nu am ucis pe nimeni.
Am mers la o şcoală parohială, dle Holmes.
Am încălcat cam fiecare poruncă pe care m-au învăţat.
Cred că părintele Ray nu e foarte mândru de mine,
dar părintele Ray nu are o casă la ţară.
Am fost la un pas de a deveni director executiv,
şi toată lumea ştie că te pregătesc pentru marele scaun.
Iar tu mă acuzi de crimă.
Crezi că nu vorbeşte toată lumea de acolo?
Bârfe legate de otravă.
Nu contează că sunt nevinovat. Nu voi pune mâna pe slujba aia.
Scuze. Ai terminat? De fiecare dată când spui "nevinovat", eu... nu mai ascult.
În cazul ăsta, va trebui să-ţi dovedesc, nu?
Miles Durham, prima din aceste aşa-zise crime.
A dispărut în timpul unei excursii la camping în august 2003, nu?
A plecat pe 7 august...
Trebuia să se întoarcă pe 9 august.
- Ce e asta? - Un dosar medical. Al meu.
Am făcut o operaţie pe 6 august 2003.
Au existat... complicaţii.
Nu am fost externat decât pe 12 august.
Liposucţie. Ritidoplastie. Ai făcut un lifting facial.
Ai văzut mulţi oameni cu obrajii căzuţi în reviste, dle Holmes?
Ideea e că nu-l puteam ucide pe Miles Durham.
Şi o să-ţi mai spun ceva.
Dan Cho... gândacul ăla arogant...
nu, nu a lucrat pentru Canon-Ebersole în 2003,
pentru că a făcut o stagiatură la noi cât era la Facultatea de afaceri.
A lucrat la filiala din Denver. Uite dosarul lui.
L-am angajat în 2005, l-am trimis în Dallas.
Crezi că un sociopat lucrează pentru noi?
Lasă-mă să-ţi spun un mic secret, dle Holmes.
Toţi suntem sociopaţi.
Încerc să citesc acolo!
Asta nu are nicio logică.
Da, Dan Cho a fost stagiar în Denver pe timpul verii în 2003.
Dar nu a avut beneficii după prima crimă.
Compania nici nu l-a angajat decât 2 ani mai târziu.
În primul rând, nici măcar nu eşti sigur
că dispariţia lui Miles Durham a fost o crimă.
Bine, să spunem că a fost.
Poate că Dan Cho l-a ucis pentru a scoate un profit din asta.
Crima a fost beneficiul.
Oamenilor cărora le place să ucidă
le place să-şi împărtăşească entuziasmul cu ceilalţi.
Vor ca toată lumea să ştie că există un ucigaş acolo.
Şi, oricum, chiar şi după ce a fost angajat,
nu a tras foloase din acele morţi atât de mult ca Jim Fowkes.
Dar Jim Fowkes...
- Jim Fowkes nu a comis-o pe prima! - Se pare că nu!
- Bărbatul căsătorit? - Nu vrea să renunţe.
A spus că e căsătorit, dar vrea să mă vadă pentru a-mi explica.
- Ar trebui să te duci. - O cafea cu un ciudat? Nu, mersi.
Dacă nu de altceva, ar fi un interesant exerciţiu de deducţie pentru tine.
Depistează minciuna. În plus...
Am nevoie de timp să mă gândesc, ceea ce înseamnă că nu va fi mai linişte în jur.
Eu...
Donna...
- Îţi pot aduce ceva? - Nu.
Cum ai aflat că sunt căsătorit?
- Credeam că vrei să-mi explici, nu invers. - Bine, aşteaptă.
Într-adevăr, te-am minţit. Am făcut-o.
Dar nu e ceea ce crezi.
Sunt voluntar la Servicii Comunitare Shoreline.
E o chestie de ajutor legal.
Lucrăm cu oameni care vor azil politic.
Cu ceva timp în urmă, am ajutat o femeie din Kosovo.
Tatăl ei a fost general în război, pentru partea care a pierdut,
şi, când s-a terminat, a fost împuşcat pe stradă.
Ar fi fost ucisă dacă se întorcea acasă.
Dar SUA nu i-ar fi acordat azil.
Aşa că te-ai căsătorit cu ea ca să poată rămâne în ţară.
Aveţi o relaţie?
Locuieşte în Hoboken.
O mai văd uneori. Asta-i tot.
Putem divorţa peste un an, fără ca Guvernul să ne tragă la răspundere.
Ţi-aş fi spus până la urmă, dacă ar fi fost "vreo urmă"...
Dar...
Dar acum... Îmi pare rău.
Să o ajuţi a fost un lucru plin de compasiune.
Mulţumesc.
Dacă nu te superi că întreb, cum ai aflat?
Scuză-mă. Donna?
Eşti Donna, nu?
Nimeni nu-şi aminteşte de secretară, nu, Donna?
- Scuză-mă! Poftim? - E o carieră care are limitele sale.
- Dar îţi permite să fii invizibilă. - Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Dar sunt destul de sigur că dl Fowkes ţi-a interzis accesul în clădire.
Ai fost alături de el multă vreme, nu-i aşa?
Până în seara asta, am presupus că tu...
Ai lucrat cu el după ce s-a mutat la New York.
Apoi te-am văzut trecută ca şi contact de urgenţă
pentru o procedură chirurgicală pe care a avut-o în Denver.
L-ai urmat şi în Dallas, nu?
Dl Fowkes e un şef bun şi ne suntem loiali unul altuia.
În mod sigur el a avut o evoluţie meteorică.
Şi probabil asta ţi-o datorează şi ţie, nu-i aşa, Donna?
Jim Fowkes nu a fost singurul care a beneficiat
de morţile de la Canon-Ebersole, nu-i aşa?
Trebuie să chem paza?
Chiar te rog. Să-i băgăm şi pe ei în discuţie.
Nu? Aşa credeam şi eu.
E destul de evident când priveşti lucrurile din unghiul corect.
De fiecare dată când Jim a fost promovat, tu ai avut ceva de câştigat.
Creştere de salariu, acţiuni.
Compania contribuie acum chiar şi la planul tău de pensie.
Şi? Le-am dat ani întregi din viaţa mea.
Trebuie să fie un sentiment...
Să te uiţi la soarta unei companii uriaşe de la micul tău birou.
Pleacă de lângă mine.
Întrebarea ta e dacă şeful tău ştia, sau lucrai singură?
Dacă aţi colaborat, ar fi bine să începi să vorbeşti.
Primul care cade la înţelegere primeşte o sentinţă mai mică.
Am văzut directori executivi ca tine venind şi plecând.
Un pic deştepţi, foarte plini de ei.
Crede-mă, nu ai mai văzut pe nimeni ca mine.
Sigur că am mai văzut. Şefii mei au costume de 5.000 de dolari
pentru a ieşi în evidenţă.
Tu foloseşti un fular şi un tricou vechi.
Eşti atât de mândru de tine pentru ce crezi că ai descoperit,
că abia ai aşteptat să-mi spui.
Chiar dacă asta a însemnat să mă urmezi într-o parcare goală.
Te-ai trezit.
Bun.
Da, am urmărit ceva ucigaşi la viaţa mea, dră Kaplan.
Majoritatea sunt oameni plictisitori, dar de tine sunt fascinat. Tu...
Câtă iniţiativă!
Câtă răbdare!
Dar nu cred că-ţi va merge. Eşti prea grăbită.
Ai spus cuiva despre mine? Sau te-ai grăbit spre tribună?
- Am dat mail la câţiva colegi... - Nu, n-ai făcut-o.
Vom ajunge la casa de la ţară a dlui Fowkes în câteva minute.
Peste o săptămână sau două, în urma unui pont anonim,
poliţia îţi va găsi trupul îngropat pe proprietate.
Şi atunci toată lumea va ştii că ai avut dreptate,
şi că dl Fowkes te-a ucis înainte să poţi dovedi.
Îi vei înscena asta şefului tău. Daniel Cho va obţine acea promovare.
Îmi imaginez că va avea nevoie de o secretară executivă cu experienţă,
să-i păzească spatele în drumul său spre vârf.
M-am înşelat în privinţa ta. Eşti deştept.
Ăsta e un adevărat compliment venind din partea ta.
Canon-Ebersole ar trebui să te facă director general.
Nu au destulă imaginaţie pentru o astfel de mişcare.
"Joan". Asta e femeia cu care eşti în permanenţă, nu?
E a cincea oară când îţi dă mesaj în 20 de minute.
Nu se va opri, să ştii. E foarte încăpăţânată.
Nu m-aş mira să implice poliţia.
În acest caz, ar trebui s-o anunţăm că totul e bine.
Sunt supraveghetoarea lui.
Lucrez cu foşti dependenţi de droguri ieşiţi de la dezintoxicare.
Sherlock e clientul meu.
Tatăl său m-a angajat pentru a-l ajuta să nu se mai drogheze.
Singurul motiv pentru care îţi spun asta
e din cauză că cred că a avut o recădere.
Am nevoie de ajutorul tău să-l găsesc.
Ce te face să crezi că a avut o recădere?
Heroina de la locul crimei de zilele trecute.
L-a afectat. Cred că i-a trezit amintiri.
E Sherlock.
Spune că e bine, şi că se întoarce.
Vezi? Poftim! N-ai de ce să-ţi faci griji.
"Ne vedem curând."
Nu, pe bune? Chiar te aştepţi să-mi sap propriul mormânt?
Ai fost vreodată împuşcat în burtă?
Nu. Îmi imaginez că e greu să faci muncă manuală.
Împuşcă-mă, smulge-mi unghiile... răspunsul e tot nu.
Refuz categoric să sap o groapă pentru tine pentru a mă îngropa în ea. Scuze.
Bine. O voi face chiar eu.
Nu trebuie să fie atât de adâncă. Ar trebui să te găsească.
Spune-mi ceva... Cum ai început toate astea?
Cred că eşti foarte mândră de proiectele tale.
Cred că te-a omorât să ţii totul pentru tine.
Sunt pe cale să mor. Asta e şansa ta să-mi împărtăşeşti totul.
Sunt bun la asta, da.
Spune-mi!
Ce a lansat cariera de sociopat corporatist al Donnei Kaplan?
Dl Fowkes era vânzător de obligaţiuni în Denver, compania făcea concedieri.
Trebuiau ori să-l concedieze...
Ce fac ei aici?
Nu sunt foarte sigur. Totuşi, mi-a câştigat nişte timp.
Ştii că desfac încuietori? Şi buzunare.
Nu pot lua un tranchilizant, dar dacă nu sunt prea multe probleme,
mi-ar plăcea să fiu conectat 10 minute la tubul de oxigen.
Atunci o să mă servesc singur.
Ştii, e destul oxigen aici.
Marfa pură e mai bună.
Înviorează şi reface.
Nu ai auzit? Tocmai am trecut printr-o traumă.
A fost foarte convenabil că a apărut poliţia locală atunci.
Prea convenabil să fie o coincidenţă.
A fost mesajul trimis de Donna de pe telefonul meu, nu?
"Totul e bine. Telefonul a fost închis." "Greşeala mea. Ne vedem curând." Asta e.
Fără emoticoane, fără acronime indescifrabile.
Nu suna ca mesajul unui adolescent drogat.
Ceea ce însemna că nu tu l-ai scris.
Am manipulat-o să-l scrie pentru mine.
Ştiam că nu ar fi reuşit niciodată să-mi imite stilul.
Şi am mai ştiut...
Am sperat ca atunci când îţi vei da seama că mesajul nu era de la mine,
ai fi ştiut că am probleme.
De la asta, e relativ simplu pentru poliţie
să facă o interceptare a telefonului meu,
să-mi găsească locaţia, să sune rapid autorităţile locale...
Scuze, încerci să-ţi asumi meritul faptului că te-am salvat?
Şi atât de repede după ce m-ai promovat bodyguardul tău.
A fost o colaborare.
Bine jucat, Watson.
Abilităţile tale deductive nu sunt nedemne de viitoare evoluţii.
Cred că a fost un compliment, ascuns sub două negaţii,
deci... mersi.
Uite, ar trebui să ştii,
că am mers la căpitanul Gregson când nu te-am putut găsi. A trebuit să...
îi explic unele lucruri.
Îmi pare rău.
Poate vrei să vorbeşti cu el.
Intră.
Erai ocupat la casa lui Jim Fowkes, şi nu am avut ocazia să te trag deoparte.
Dar nu vreau să mai treacă timp fără să vorbim.
Avem de discutat ceva?
Există câteva motive pentru care nu ţi-am spus povestea mea.
Mi-am spus-o mie de câteva ori,
dar toate sunau fals.
Într-un final, e... e simplu.
Am fost... am fost jenat.
De când colaborăm, m-ai privit pe mine şi munca mea cu un anume respect.
Bănuiesc că sunt mult mai vanitos decât aş vrea să recunosc.
Aşa că, îmi pare rău, pentru că tu... meritai să ştii.
Dar am ştiut.
Pardon?
Chiar crezi că te lăsam să fii consultant la NYPD fără a-mi face temele?
Mi-ai spus că Joan era valetul tău personal.
Crezi că sunt idiot?
Nu.
Eşti peste media de inteligenţă. Şi, pentru un poliţist, aş spune, super dotat.
Ştiam de ceva vreme despre problema ta.
- De ce nu ai spus nimic? - Am făcut-o, cumva.
Acum ceva vreme am spus să ieşim să bem ceva. Ai spus "nu".
M-am gândit că vei vorbi când vei fi gata s-o faci.
M-am bucurat că nu mi-ai spus? Nu.
Dar munca ta nu a suferit deloc de când cu Scotland Yard.
Mulţumesc.
Păi, nu toată lumea va vedea lucrurile în felul meu,
şi o să ne fac la amândoi o favoare şi o să ţin totul sub tăcere.
Incredibil!
Ce este?
E tipul căsătorit de care ţi-am spus.
Emily dă o petrecere săptămâna viitoare,
şi am vorbit că poate mergem împreună, iar acum cred că el îmi trage clapa.
Dar ştii care e ironia? Nici nu vreau să am o relaţie în clipa asta. Eu...
Numai că Emily s-a străduit atât de mult.
Şi totuşi, aparentul său dezinteres te irită.
E o nebunie, ştiu.
Dacă ar fi să ghicesc, şi vorbind despre asta...
mă forţezi să... aş spune că găseşte intimidante talentele tale analitice.
A fost puţin mirat când i-am spus că l-am căutat pe net,
dar a minţit cu faptul că e căsătorit, deci suntem chit, nu?
Poate el nu vede lucrurile aşa. Aparent, nu le vede.
Are preţul său.
Ce anume?
Să înveţi să vezi puzzleuri din orice.
Sunt peste tot.
Când începi să te uiţi, e imposibil să te opreşti.
Şi se întâmplă ca oamenii,
cu toate decepţiile şi deziluziile care însoţesc tot ceea ce fac,
tind să fie cele mai fascinante puzzleuri.
Desigur, ei nu apreciază întotdeauna că sunt priviţi aşa.
Pare un mod siguratic de viaţă.
Cum am spus, are preţul ei.
Traducerea şi adaptarea Little Badger
Sincronizare WEB-DL: www.titrari.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro