- Cum de-l cunoşti pe tipul ăsta? - E prima oară când ne-am văzut.
Puţin ciudat, ştiu.
Experimentele cu zgârieturi postmortem e o activitate de a treia întâlnire.
Nu, mă refeream la însoţitor. Ai spus că e un prieten de-al tău.
Frecventăm acelaşi chat despre apicultură.
Are o colecţie impresionantă de caucaziene.
- O specie de albine. - Normal că asta e.
Asta e muncă importantă, Watson.
E crucială pentru munca mea de anchetator.
Aceşti indivizi fără nume s-au înţeles,
de aceea şi-au donat trupurile pentru ştiinţă.
Acum ajută-mă să-l rostogolesc pe ăsta, să pot încerca o priză.
Am spus că poţi să nu participi la aceste experimente.
Ştiu.
E greu de crezut că a fi într-un spital te face să te simţi aiurea,
tu fiind un chirurg făcut de ruşine şi tot restul.
- N-am nimic, bine? - Ţi-ai ţinut braţele încrucişate
13 minute din cele 15 de când suntem aici.
E o poziţie clasică de auto-consolare,
o încercare de a neutraliza semnalele de stres trimise de sistemul tău limbic.
Desigur, e posibil ca stresul tău
să fie subconştient, iar tu chiar crezi că totul e în regulă.
Dar dat fiind că ochii tăi fac ceea ce fac când minţi,
mă îndoiesc sincer că aşa stă situaţia.
- Nu mint. - Iar o faci.
Merg unde mergi şi tu, ţii minte? Confortul meu nu contează aici.
Dacă conta, nu aş fi cumpărat bilete la expoziţia de la muzeu.
Da, prezintă noi exemple de armuri. Ar trebui să fie fascinant.
Stau cu ochii pe ceas. Dacă nu plecăm în 20 de minute, o să întârziem.
Mulţumesc, Bruce. Succes cu noul stup.
Cadavrul ăsta... când va fi autopsiat?
Nu va fi. Casa funerară îl va ridica în scurt timp. A murit cam acum 1 oră.
- Stop cardiac. - Da. De unde ştii asta?
E un mic punct albastru pe capul pacientului, chiar sub linia părului.
E un tatuaj folosit la tratamentele cu radiaţii,
ceea ce înseamnă că pacientul avea cancer la creier.
Cheagurile de sânge sunt o complicaţie obişnuită.
A făcut un cheag, ceea ce a dus la embolie pulmonară, care a dus la stop cardiac.
Suntem de acord cu stopul cardiac.
În ce priveşte cum s-a întâmplat, eşti complet pe dinafară.
- În ce salon era când a murit? - În 704.
Unde te duci?
Stopul cardiac a fost făcut să pară natural, dar a fost indus cu epinefrină.
Ai înţeles pe dos. Epinefrina e adrenalină. Se face în toate cazurile cardiace.
De-asta e perfect.
Mă scuzaţi. Bărbatul care a murit în camera asta...
era cineva cu el când s-a declanşat alarma?
Nu.
- Dle, în camera asta se face... - Opreşte-te imediat din curăţenie.
Nu mai atinge nimic altceva.
Cine eşti?
Ar trebui să ai grijă de aia, înainte să alunece şi să cadă.
Ce naiba e cu tine?
Ce zici să-mi explici ce se petrece, înainte ca el să se întoarcă?
Observă urma de pe degetul mortului. O poţi identifica?
E ischemie. Ţesut mort datorat comprimării vaselor de sânge din cot.
Cauzat probabil de epinefrina din braţul lui.
Dacă a primit epinefrină în timpul codului roşu, după ce inima i s-a oprit...
Nu ar fi avut timp să provoace ischemie.
Din câte pot spune, Watson, investigăm o crimă.
Sezonul 1, Episodul 5 ÎNGERUL MORŢII
Traducerea şi adaptarea Little Badger
Sincronizare WEB-DL: titrari team
Dle, vă rog să deschideţi uşa.
Ar trebui să-i lăsăm să intre. Le putem explica.
În timp ce le explicăm, ne vor distruge scena crimei.
Ajută-mă cu vechea ta meserie. Haide!
Asistenta a spus că victima era singură când i-a cedat inima,
dar epinefrina acţionează rapid.
Cum a câştigat timp ucigaşul nostru să scape,
înainte de declanşarea stopului cardiac?
Dacă a injectat epinefrina în perfuzie şi apoi a scăzut rata de injectare,
ar fi avut cel puţin 10 minute înainte de declanşarea alarmei.
Se pare că e setată la 40 cmc pe oră.
Sunt doar fluide de bază... apă, dextroză.
Nu e nici un motiv să fie mai jos de 100 cmc.
- Cineva a încetinit perfuzia. - Atunci avem metoda.
- În regulă! Intrăm! - Sherlock, vor sparge uşa.
Da, aşa nu ne mai deranjăm noi s-o deschidem.
Pot trece peste faptul că nu văd armurile la muzeu,
dar aş prefera să nu fiu arestată.
Intrăm!
Domnilor, poate unul dintre dvs să-mi arate biroul administratorului?
Asta e ridicol! Pierdem timp preţios!
Bucură-te că a ajuns aici căpitanul când a făcut-o. Ai fi putut ajunge la nebuni!
Sigur ai fi fost devastată.
Joanie?
Carrie, bună. Nu ştiam că lucrezi aici.
- A trecut un an şi jumătate? - Ce mică e lumea!
Carrie, prietenul meu, Sherlock Holmes. Sherlock, aceasta e dr. Carrie Dwyer.
- Bună! - Am lucrat împreună.
E interesant că nu s-a referit la tine ca la prietenul ei.
Probabil pentru că greşeşti.
Îi spui pe nume, şi totuşi nu aţi vorbit de un an şi jumătate.
Ce anume v-a despărţit? Un bărbat? Slujba?
N-a ţinut un mic flirt? Ţin degetele încrucişate pentru ultima variantă.
Are o formă a sindromului Tourette.
Ai venit pentru postul de la cardio-toracic?
Nu, de fapt, am terminat cu medicina.
Am crezut că ai fost suspendată doar pentru câteva luni.
Aşa e. Am decis să merg mai departe.
- Holmes... - Mă bucur că te-am văzut.
Da, şi eu.
Holmes, dră Watson, acesta e dl Sanchez.
Administratorul, nu?
Adică tipul care încă nu e convins că nu ar trebui să te acuze
că te-ai baricadat într-una din camerele noastre.
Care e rolul tău aici? Faci chestii mari pentru tipul ăsta?
Sunt dr. Baldwin, şeful de Chirurgie.
Tu tratai bărbatul mort?
Nu, pregătirea pentru operaţie nu ţine de departamentul meu.
În regulă. Uite cum va sta treaba. După ce-ţi ceri scuze dlui Sanchez...
Scuze? L-am alertat că s-a comis o crimă în spitalul lui.
După ce-i ceri scuze dlui Sanchez,
el va elibera cadavrul legistului, şi va permite accesul criminaliştilor.
Asta-i tot?
Ar trebui să te consideri norocos că scapi aşa ieftin.
Avem nevoie de numele bărbatului mort, acces la dosarul său medical.
Ar fi o încălcare flagrantă a statutului HIPAA.
Ca să nu mai spun de confidenţialitatea pacientului.
E mort. Crezi că-şi face probleme cu confidenţialitatea?
Holmes...
Nu-mi vine să cred că trebuie să-mi cer scuze unui împinge hârtii.
Ai fi preferat să te acuze? De ce eşti aşa grăbit?
Trebuie să găsim femeia.
Cea care i-a adus victimei cafeaua înainte să fie ucis.
Erau două pahare de cafea la gunoi.
Unul din ele avea ruj pe margine.
Evident, o femeie i-a adus cafea cu puţin timp înainte să moară.
- Crezi că ea l-a ucis? - E posibil.
Cel puţin ne-ar putea da un nume!
- Dar nu ştim nimic despre ea. - Nu, dar Dave ar putea ştii.
- Cine e Dave? - E dintr-un loc numit "Think Coffee".
Barmanul, Dave, îşi pune numele şi numărul pe spate.
Din păcate, numărul e şters, aşa că nu-l putem suna.
Va trebui să-l găsim la muncă.
De unde ştii că Dave e barman, şi nu client?
Chitanţa spune că a plătit pentru două cafele mici,
iar ea a primit două mari.
Dave flirta.
Două cafele mici, foarte fierbinţi,
două cafele cu frişcă.
Comenzile astea de cafea... Magna Carta era mai puţin complicată.
Destul de instructivă discuţia ta cu fosta ta prietenă, Carrie.
Mi-ai permis să presupun că nu mai ai voie să practici medicina.
- Nu am. Mi-am lăsat licenţa să expire. - Dar asta a fost alegerea ta.
Nu mi-am dat seama cât de traumatizantă a fost pierderea pacientului tău.
Nu e uşor să renunţi la o carieră care a necesitat 12 ani de pregătire.
E destul de greu să fii chirurg şi să îngheţi
de fiecare dată când cineva îţi dă un bisturiu.
Nu mai am încredere în mine.
Ce pot face pentru voi?
Ajută-ne să returnăm asta proprietarului de drept.
Mi-am dat de multe ori numărul. Trebuie să fii în joc ca să câştigi, ştii?
- Apropo de asta, pot să-ţi ofer un ceai? - Nu, mersi.
Chitanţa indică că a fost aici la 8:35 a.m., fiind dată cu un ruj roşu aprins.
Da, blonda. O bluză decoltată, fustă albă strâmtă, tocuri.
Şi parfumul ei. Adică, de câte ori întâlneşti un doctor sexy?
De unde ştii că era doctor?
Purta un halat alb de laborator pe sub haină.
Dra Decoltată nu era doctor.
Normal că nu. Niciun doctor n-ar purta halatul alb în afara spitalului.
Nici nu ar purta haine care sar în ochi sau un parfum greu,
care ar putea declanşa pacientului un atac de astm, sau o sensibilitate chimică.
Totuşi, halatul de laborator e un pic zăpăcitor.
De fapt, nu cred că este.
Firma asta are numai două magazine în New York,
deci avem şanse egale să ne găsim blonda aici.
Încearcă una singură.
Nu-mi vine să cred că Trent e mort.
- Cum de-l cunoaşteaţi pe domnul... - Kelty, Trent Kelty. Am fost vecini.
Acum câteva luni mi-a spus că are probleme cu vederea.
Credea că are nevoie de o pereche nouă de ochelari. Atunci i-au găsit tumoarea.
După ce şi-a pierdut complet vederea, l-am vizitat mai des.
Îi citeam secţiunea sportivă din "Post".
- Voi doi eraţi apropiaţi. - Sincer, îmi părea rău pentru el.
- Părea lucrul corect de făcut... - La cât ai plecat de la spital dimineaţă?
Puţin după 9:30. De ce?
Avem motive să credem că Kelty a decedat din alte cauze, nu unele naturale.
- Credeţi că a fost ucis? - Mi-e teamă că sunt destul de sigur.
V-a văzut cineva plecând de la spital?
- Cineva din camera asistentelor? - Nu ştiu.
Vă pot da abonamentul meu la metrou.
Veţi vedea la ce oră am luat trenul după ce am plecat.
Trent Kelty a murit pe la 10:30. Dacă ea a plecat la 9:30...
Prea devreme ca epinefrina să fi fost administrată.
N-ar putea fi ea ucigaşul.
Mulţumesc. Vă puteţi gândi la cineva care i-ar fi vrut răul dlui Kelty?
Un membru al familiei, iubita, un partener de afaceri.
Am început să-l vizitez pe Trent tocmai din cauză că era atât de singur.
Fără familie, nu prea avea prieteni...
Singura persoană cu care mai vorbea era acest doctor care obişnuia să vină seara.
- Doctorul său îl vizita noaptea? - Nu oncologul, alt doctor de la spital.
Vorbeau despre cancerul lui, cum să se descurce cu durerea.
Părea să-l ajute pe Trent să facă faţă la ce urma să vină.
- Era în fază terminală? - Mai avea câteva luni de trăit.
Nu ştiai?
Nu i-ai tăiat mâncarea în dimineaţa asta, nu?
Clătita? Nu, era aşa când am ajuns acolo. De ce?
Cine a tăiat micul dejun al lui Kelty s-a întors după plecarea ei şi l-a ucis.
S-ar putea să avem o problemă mai mare decât omuciderea din dimineaţa asta.
Din cauza clătitelor?
Ştii că nu-mi place să propun o teorie în formă incipientă,
înainte de a fi sigur de concluziile sale.
Spune-mi.
Ştim că ucigaşul lui Trent Kelty are ceva cunoştinţe medicale.
Mai ştim şi că Trent a fost vizitat
aproape exclusiv de un bărbat care pretindea că e doctor,
un om care a tăiat mâncarea unui adult
în bucăţele pentru copii.
- De ce ar face asta un ucigaş? - Reflectă o anume... mentalitate.
Aceea a unui individ care a avut grijă de nevoile lui Trent,
nu din empatie, ci pentru că tânjea după dependenţa lui.
Iar această mentalitate, în schimb, reflectă un anume tip de ucigaş.
Unul care alege victime care sunt bolnave şi slabe,
unul ale cărui victime, crede el, sunt condamnate să moară.
Un om care e atras de cineva care mai are câteva luni de viaţă.
Cineva al cărui teren de vânătoare e într-un spital. De ce?
Pentru că îi asigură un număr nesfârşit de victime.
Vorbeşti despre un Înger al Morţii.
Dacă am dreptate, Îngerii sunt prolifici, stăruitori.
Chiar dacă Trent Kelty a fost prima crimă a Îngerului nostru, nu va fi şi ultima.
Un Înger al Morţii aici?
Nu ştiu, avem oameni tare buni în consiliul de conducere. Cred că l-ar fi mirosit.
Momentan, e doar o teorie, dar până acum am avut dreptate legat de tot.
Autopsia a arătat că nivelul de epinefrină al lui Trent Kelty
era cu mult mai mare decât doza primită în timpul codului.
A fost ucis.
Îmi pare nespus de rău să aud asta.
Dacă va fi să dovedesc că cineva ucide pacienţi aici, am nevoie de informaţii,
acces la toate dosarele medicale ale deceselor din spital,
şi toate datele legate de provizia şi folosinţa epinefrinei.
De ce vorbeşti cu mine? Sanchez se ocupă de toate dosarele.
Nu vorbesc cu el, pentru că ştiu că mă va refuza.
Am venit la tine pentru că ai zâmbit când am glumit de înălţimea lui azi dimineaţă.
Nu-l placi. Nu te condamn.
Eşti şi şeful unui departament foarte important, deci opinia ta are greutate.
Bine, vorbesc eu cu el.
Iar prin "vorbit", vreau să spun că-l voi ameninţa
că voi ţine o conferinţă de presă pentru a-mi exprima preocuparea
legată de aparenta indiferenţă a acestui spital
la posibilitatea că un ucigaş ar putea să-i colinde coridoarele.
În câteva ore ar trebui să ai tot ce-ţi trebuie.
Toate astea din cauză că ai făcut câteva glume.
Ceva noroc?
Norocul e un concept ofensator şi respingător.
Ideea că există o forţă în Univers
care întoarce evenimentele în favoarea sau împotriva ta, e ridicolă.
- Idioţii se bazează pe noroc. - Deci ăsta ar fi un "nu".
Pune-mă la curent. Poate pot ajuta.
12 ani de antrenament, ţii minte? Suntem în sala mea de comandă.
În ultimii 2 ani, la Chandler Memorial,
73 de pacienţi grav bolnavi au murit în evenimente cardiace.
Sunt şanse ca unele să aibă motive naturale.
Oamenii bolnavi chiar au atacuri cardiace şi mor.
Ceea ce înseamnă că unul, niciunul sau unii dintre ei
e posibil să fi căzut victimă aceleiaşi persoane care l-a ucis pe Kelty.
Dar fără victimele Îngerului, nu pot vedea un model,
iar fără un model, nu pot crea o listă de suspecţi.
Bine, uită de potenţialele victime. Să ne concentrăm pe arma crimei.
Epinefrina e greu de ascuns.
Chiar dacă ucigaşul nostru a avut o reţetă din cauza unei alergii,
ar fi avut o cantitate foarte limitată. E mult mai probabil să...
O fi şutit din farmacia spitalului.
Deja am verificat dosarele. Farmacia a raportat
numai în două ocazii lipsa epinefrinei,
niciuna nu corespunde cu vreunul din cele 73 de evenimente cardiace.
Atunci, cărucioarele cu medicamente.
Sunt pline cu epinefrină, şi de obicei nu sunt încuiate.
Cred că bazele de date sunt aici.
Bine... În 2011 epinefrina a lipsit din diferite cărucioare cu medicamente,
pe 6 ianuarie...
19 martie... 27 martie...
20 iunie... 28 octombrie.
E o cantitate corectă de medicamente care lipsesc,
fără ca cineva să se alarmeze, nu?
Spitalele îşi fac mai multe griji pentru oxicodonă
şi alte opiacee care sunt vândute pe stradă.
Cu epinefrina nu e aşa. Eşti gata pentru 2012?
Bine... 17 februarie... 4 aprilie... 25 mai...
19 septembrie.
Fiecare dintre datele menţionate corespund cu una dintre cele 73 de morţi cardiace.
Dacă ai dreptate, a ucis 9 oameni.
Avem modelul. Acum, să ne găsim suspecţii.
23 de suspecţi sunt mulţi...
Cât crezi că-i va lua detectivului Bell să-i interogheze?
Mult mai puţin decât i-ar fi luat să interogheze
vreo 2.000 de doctori şi asistente de unde am început.
Am verificat fişele de pontaj să văd oamenii care lucrau în zilele crimelor,
apoi i-am eliminat pe cei care nu aveau acces la etajele unde au avut loc decesele.
Ai spus asistente. Kelty i-a spus vecinului că bărbatul care l-a vizitat era doctor.
Kelty era orb de la tumoare, ţii minte?
Din câte ştim noi, vizitatorul lui putea fi clovn de circ.
Începe tu... Eu mă întâlnesc cu Carrie la o cafea,
să vedem dacă ne poate îndruma spre ciudaţii spitalului.
Legat de ieri, m-a luat valul un pic.
Îmi cer scuze.
Nu-i nimic.
Nu ar trebui să fii într-o cameră de interogatoriu?
M-am gândit să încep de aici.
Cu mine? Vorbeşti serios? Ţi-am dat acces la dosarele alea.
Un risc calculat. Modul perfect de a devia suspiciunea
în cazul în care aş fi primit acces.
- Bine. Dacă spui tu... - Până acum,
sunt sigur că ai realizat că 3 dintre cei 9 pacienţi
despre care credem că au căzut victimă Îngerului erau ai tăi.
Coincidenţă?
De fapt... nu. Chiar deloc.
Din ce mi-ai spus, Îngerul ucide pacienţii grav bolnavi.
Operez cazurile cele mai grave pe care le avem.
Totuşi, meseria ta are o anume atitudine faţă de viaţă şi moarte.
Mortalitatea ta creşte anual.
Asta pentru că iau pacienţi pe care nu-i ia altcineva.
Anul trecut, spitalul te-a obligat să nu mai faci o procedură experimentală
când ai atins o rată de eşec de 75%.
Inovaţia vine cu nişte riscuri.
Procesele se numără printre ele.
Printre eşecurile tale au fost şi două decese,
fiecare costând spitalul câteva milioane de dolari,
când familiile au intentat proces.
Înţeleg că ai avut o perioadă de probă neoficială de atunci...
Încă o greşeală, şi zbori de la Chandler Memorial,
plus o recomandare de suspendare a licenţei.
Poate ai început să ucizi pacienţi pentru a pedepsi spitalul
pentru lipsa sa de credinţă.
Sau poate ai vrut să te simţi iar ca Dumnezeu.
Chiar vrei să ştii de ce nu sunt ucigaşul pe care-l cauţi?
Îngerul acesta, dacă există,
ucide oameni care au dureri.
E o misiune de compasiune. Eu sunt chirurg.
Genul meu preferat de pacient e cel inconştient pe o masă,
cu un tub vârât pe gât.
Ca să fiu sincer, nu mă interesează foarte tare dacă oamenii ăştia
au dureri sau nu.
Nu prea... mă afectează, şi asta mă face excepţional în ceea ce fac.
Deci eşti prea indiferent faţă de pacienţii tăi pentru a fi Îngerul Morţii.
Un alibi neaşteptat.
Mai e şi faptul că, în momentul în care dl Kelty a fost ucis...
ieri...
veneam cu trenul de acasă, din White Plains.
Dar trebuie să mă întorc la treabă, şi...
se pare că şi tu trebuie s-o faci.
Prietenul tău care lucrează cu poliţia e sigur că e un Înger acolo?
"Sigur" e un cuvânt cam mare, dar modelul e destul de greu de negat.
Fir-ar! Trebuie să fug!
- Am un consult preoperator. - Bine.
Ştii ceva? De ce nu vii cu mine? O să continui să mă gândesc la ciudaţi.
- Nu, mersi, aşa e bine. - Hai! O să dureze numai câteva minute.
Bună, Morgan.
Aceasta e vechea mea prietenă, Joan Watson.
- Bună! - Salut!
Morgan e aici din cauza unei rupturi de ligament.
Să ghicesc! Jucătoare de fotbal, aripă dreaptă?
- Mijlocaş, de fapt. - Inima atacului... drăguţ.
Bine. Poţi îndoi genunchiul?
Şi tu eşti doctor?
Nu. Nu mai sunt.
Cum aşa?
O să-ţi ascult inima.
Mi-e teamă că sunt puţin confuz, detectiv.
Pentru că majoritatea oamenilor de care mă întrebi
nici măcar nu au fost pacienţii mei.
Toţi 9 au murit de evenimente cardiace pe tura ta.
9 oameni bolnavi au murit în spital.
Ai asistat la câteva din operaţiile lor.
Da, sunt chirurg rezident... Sunt implicat în multe operaţii.
Lucrez de 29 de ore.
Nu am dormit, abia de am mâncat şi mai am o oră de condus până acasă, deci...
Vă mai pot ajuta cu ceva?
Da, acest tip, James Romano, a avut cancer de pancreas.
Una din cele mai grave forme.
Ştiu, pentru că... asta a omorât-o pe bunica mea.
Uneori îmi doresc...
Îmi doresc să fi fost cineva acolo
care să aibă puterea de a... pune capăt durerii ei.
Crezi că cineva l-a ucis pe acest bărbat?
Şi pe ceilalţi pacienţi?
Aşa crede. De-asta încearcă să-ţi câştige încrederea,
sugerându-ţi că e de partea ta,
că el chiar ar înţelege pe cineva
care ar lua o viaţă din motive drepte.
Numai că-şi pierde timpul. Eşti liber să pleci.
Vrei să-mi spui de ce-ai făcut asta?
Pentru că e puţin probabil ca el să fie Îngerul nostru.
Tipul era agitat. Mai avea puţin şi spunea tot.
Ai văzut cum tot bătea lanţul de chei?
Am văzut şi cum s-a oprit din bătut când şi-a dat seama
că singurul motiv pentru care a fost chemat aici a fost din cauza morţii pacienţilor.
Brusc, era relaxat, iar bătaia s-a oprit.
Ceea ce înseamnă că... chiar dacă e un ciudat,
probabil că nu este ucigaşul nostru.
Şi dat fiind numărul de suspecţi pe care-i avem de interogat...
Îl voi aduce pe următorul.
Mulţumesc de ajutor acolo. Era destul de speriată.
Sigur.
Scuze dacă e ciudat, dar am observat ceva acolo.
Erupţii hemoragice sub unghia ei de la picior.
Da, e jucătoare de fotbal. Probabil s-a lovit la deget...
- Se întâmplă tot timpul. - Sau ar putea fi endocardită.
Joanie, haide! E o fetiţă de 12 ani sănătoasă,
cu un genunchi cu probleme, nu cine ştie ce drogat,
sau cineva cu un defect cardiac congenital.
Tocmai i-am verificat inima.
N-am auzit niciun murmur şi nicio frecare.
Dacă are endocardită, ar putea muri în timpul operaţiei.
Te rog, pentru siguranţă, fă-i o ecocardiogramă.
Şi mai spune că a terminat cu medicina...
Bine.
Voi comanda o ecocardiogramă, pentru siguranţă.
Tu şi Bell chiar v-aţi mişcat cu interviurile alea.
Asta se întâmplă când nu poţi găsi o pistă solidă.
N-a sărit nimeni la tine?
Ce zici de prietena ta? Îţi vine în cap vreo ciudăţenie?
Am avut dreptate mai devreme, nu? Eraţi apropiate, dar nu mai sunteţi.
După moartea pacientului meu,
am pierdut legătura cu mulţi dintre prietenii din spital.
Era dificil să fiu în preajma lor.
Carrie nu a înţeles. Că vorbeam de lup!
- Veşti proaste? - Bune, de fapt.
Am întâlnit azi una din pacientele lui Carrie.
Credeam că s-ar putea să aibă endocardită.
Am rugat-o să facă un test. S-a dovedit că m-am înşelat.
- Eşti dezamăgită. - Normal că nu sunt.
Nu, nu ai vrut ca pacienta să fie bolnavă, dar ai vrut să ai dreptate.
- Eşti sigură că n-ai fost? - Să fiu sigură că ce?
Că ai dreptate. Testul ăsta pe care l-a făcut...
e testul standard pentru endocardită?
- E absolut decisiv? - Nu, dar în majoritatea cazurilor...
Lasă majoritatea cazurilor. Care a fost primul tău instinct când ai văzut pacienta?
- Că are endocardită. - Atunci mergi pe varianta asta.
Mii de studii au arătat că primul instinct e de obicei cel corect.
Ce e?
- Ce este? - Maşina aia.
Cred că aparţine unuia dintre suspecţii mei, dr. Cahill.
Abţibildul cu râsul de pe bara de protecţie...
se potriveşte cu cel de la cheia lui de la maşină,
iar cheia lui de la maşină spune că avea un Nissan.
Bine, deci asta e maşina lui. Ce e cu ea?
Bell a crezut că era un suspect solid pentru Înger. Eu n-am fost de acord.
Chestia e că, acum 5 ore, dr. Cahill a terminat o tură de 30 de ore.
Spunea că merge acasă, să doarmă.
Legal, nu mai are voie să pună piciorul în spital decât peste 6 ore.
Când îmi terminam tura, nu ştiam cum să ies mai repede din spital.
Atunci ce mai caută maşina lui în parcare?
- Dr. Cahill, ne revedem. - Ce naiba e asta?
Ce credeţi că faceţi? Lăsaţi-mă în pace! E o greşeală!
- Îl examinam pe pacient! - Sherlock, nu cred că el e Îngerul.
În seringa aia nu e epinefrină. E goală.
E un dispozitiv de auto-administrare a analgezicelor. Dozează morfina.
De-asta era aici. Încerca să fure.
Deci, nu l-am prins pe Înger. Am prins un dependent.
Prostule!
Aşa se explică ochii însângeraţi şi ticurile.
Se datorează lipsei de somn. Probabil ar fi trebuit să ştiu.
Era un doctor care folosea morfină la slujbă şi punea pacienţii în pericol.
L-ai prins. Asta contează. De ce dai alea jos?
Pentru că nu mai sunt suspecţi.
Punctul tău de vedere legat de dr. Cahill ar fi încurajator,
dacă problema sa cu drogurile nu are nimic de-a face
cu ucigaşul care colindă acum spitalul.
Un ucigaş care e posibil să fie acum cu ochii pe o victimă.
Un ucigaş de care nu sunt mai aproape să-l identific faţă de azi dimineaţă.
Ai întâlnit 23 de oameni într-o singură zi. Poate ţi-a scăpat ceva.
Am stat azi absorbind fiecare cuvânt, fiecare gest,
fiecare reacţie involuntară a acestor 23 foşti suspecţi.
Dr. Cahill a fost singura întrerupere pe radar.
Poate nu singura întrerupere.
Toate victimele Îngerului erau în fază terminală...
exceptând una... ea.
Samantha Cropsey. A fost antepenultima victimă.
Era destul de bolnavă, fusese la terapie intensivă 2 săptămâni.
Da, dar uită-te în fişa ei: BAC.
Ăsta e by-pass aorto-coronarian.
Suferise o intervenţie majoră, se recupera lent,
dar se recupera. Nu urma să moară.
De ce a făcut Îngerul o excepţie în privinţa ei?
Căpitane?
Doctorul drogat pe care l-am îndepărtat azi din spital?
Vorbeşte. Mult.
S-a dovedit că s-ar putea să ne ajute să-l găsim totuşi pe Înger.
Când ies din operaţie, sunt terminat şi alert, în acelaşi timp.
Nu pot dormi fără morfină.
Nu, nu e ca şi cum pacienţii de la care o furi
nu au nevoie de ea pentru durerile îngrozitoare.
Vă spun asta pentru că vreau să vă ajut.
Atunci, ajută!
Spune-i ce mi-ai spus mie.
Acum câteva luni, m-am strecurat în camera unui pacient.
Un tip mai în vârstă, cancer de ficat în stadiu terminal. Ştiam că avea morfină.
Raymond Sutter, victima 7 a Îngerului.
După ce i-am luat morfina, m-am ascuns în baie ca să...
Cred că cuvintele pe care le cauţi e "să mă injectez".
Şi, când mă pregăteam să plec, mi-am dat seama că cineva intra în cameră.
I-ai văzut chipul?
M-am ascuns în baie în tot acest timp. Au vorbit cam o oră.
Nu am recunoscut vocea tipului,
dar era în mod sigur doctor, au vorbit mult de medicină.
Vorbeau despre starea lui Sutter?
Da, da. Doctorul îi explica cum cancerul îi opreşte ficatul,
cum... toxinele îi vor invada treptat corpul.
Pe bune, i-a explicat totul tipului.
Am simţit că nu e prima oară când vorbeau despre asta.
Doctorul ştia că pacientul nu prea mai are rude.
Iar în ziua următoare... a murit de atac de cord.
Nu m-am mai gândit la asta.
Doar că aveai nevoie de o sursă nouă pentru morfina ta.
Iar când tu şi detectivul m-aţi întrebat de Îngerul Morţii,
m-a făcut să-mi pun întrebări.
N-am ştiut cum să vă spun ce am auzit,
fără a explica de ce eram în toaleta acelui pacient.
Nimic nu se compară cu prinderea pentru deşteptarea conştiinţei.
Suntem iar în joc, Watson.
Dr. Cahill a descris un doctor care se aseamănă mult
cu cel descris de vecin, şi care-l vizita pe Trent Kelty.
Vorbeştele cu victimele sale, le cunoaşte înainte de a le ucide.
Finalmente, Îngerul nostru teoretic s-a dovedit real.
- Unde te duci? - Să mă uit prin dosarele spitalului.
S-ar putea ce cele spuse de dr. Cahill să le pună într-o nouă lumină.
- Ai acasă copii ale dosarelor. - Prefer să lucrez cu originalele.
Sunt mai detaliate, mai pline de substanţă. Am avut dreptate legat de Înger, Watson.
Aşa cum a spus un înţelept, "Primul instinct e, de obicei, cel bun."
Joanie, bună.
Fă-i o ecocardiografie transesofagiană lui Morgan înaintea operaţiei.
Ecocardiografia ei a fost curată, aşa cum mă aşteptam. Nu are endocardită.
25% din cazuri nu apar la o ecocardiografie standard.
Pe lângă erupţia hemoragică, e palidă.
Nu voi supune un copil de 12 ani
la un test dureros şi invaziv doar pentru că ai tu o bănuială.
- Bine, ştiu că sar calul... - Da, o faci.
- Morgan e pacienta mea, nu a ta. - Bine, înţeleg.
Doar că... Instinctul îmi spune că, dacă o operezi, ar putea muri.
Va fi bine, Joan.
Eu o operez, nu tu.
Te aştept de o oră.
Am fost la spital să vorbesc cu Carrie despre pacienta ei.
- Ai reuşit? - Am făcut ce am putut.
Eu, pe de altă parte, am făcut o descoperire importantă.
Formularul de consimţământ al Dariyei Ruseckas.
- A cincea victimă. - Priveşte mai atent.
Consimţământul standard pentru angiograma cu contrast. E procedura adecvată.
Uită-te la scris, sau, mai bine zis, "scrisuri".
Sunt două feluri diferite.
Dariya şi-a trecut numele şi a semnat, dar altcineva a completat restul.
Exact. Asistenta care şi-a pus iniţialele aici, A.J. Adică, Anichka Jones.
Jones, presupun că e numele după căsătorie,
pentru că "Anichka" e nume ucrainian.
Explică de ce a completat formularul pentru dra Ruseckas.
Pentru că dra Ruseckas, născută în Ucraina,
evident nu vorbea engleza destul de bine pentru a-l completa.
Bine.
Ucigaşului îi plăcea să vorbească cu victimele sale,
repetat şi pe o perioadă lungă.
A ajunge să-i cunoască era clar o parte a procesului.
Şi putea să ajungă s-o cunoască numai dacă vorbea ucrainiana.
Trebuie doar să verificăm dosarele de personal pentru un doctor care o cunoaşte.
Deja am făcut-o. Nu e niciunul.
Atunci de ce eşti aşa fericit?
Pentru că, dră Watson, aşa cum bine ştii,
nu toţi doctorii rămân doctori.
Lipsa dvs de accent e impresionantă, dle Gura.
Mulţumesc. Am învăţat engleza când eram mic.
Dacă te-aş întâlni pe stradă, nu aş ghici că te-ai născut în Ucraina.
Dar la muncă, instrumentele meseriei tale te dau de gol.
Căruţul tău de om de serviciu... ai decorat mânerul
cu cârpe albastre şi galbene.
Din moment ce toate cârpele de curăţenie erau albe,
am ştiut că materialul a fost ales în mod deliberat,
şi, aşa cum mi-am dat seama mai târziu,
sunt culorile reprezentative ale drapelului Ucrainei.
Apoi am scos dosarul tău şi, undeva jos,
sub educaţie, ai trecut Universitatea Olesky.
Felicitări! Probabil cea mai bună şcoală de medicină din Ucraina.
Nu "probabil".
Da, am fost doctor în Ucraina.
Acum sunt om de serviciu.
De-asta sunt aici? E o problemă cum curăţ podelele?
De fapt, ne-am gândit că ne-ai putea ajuta.
Recunoşti vreunul din aceşti oameni?
Toţi au fost pacienţi în spital.
"Au fost" sunt cuvintele cheie.
Acum, toţi sunt morţi.
Credem că toţi au fost... ucişi.
Da, mi-aduc aminte de ei.
Mulţi dintre aceşti pacienţi erau foarte bolnavi.
- Chiar pe moarte. - Şi e în regulă să fie ucişi?
Când un pacient are dureri, moartea nu e o tragedie.
- E o eliberare. - Faci să sune atât de nobil.
Uciderea oamenilor fără apărare, şi bolnavi.
Scuze. Tot nu înţeleg de ce vreţi să vorbiţi cu mine.
Avem un mandat, dle Gura.
Ţi-am cercetat apartamentul în dimineaţa asta, cât erai la spital,
şi am găsit... asta.
E o agendă, plină cu notiţe medicale, scrise de tine.
Exclusiv despre aceşti 9 pacienţi.
Şi ştim că tu eşti cel care i-a ucis.
I-am eliberat.
I-am eliberat din închisoarea durerii în care se transformaseră corpurile lor.
I-am văzut...
I-am studiat...
Mi-am confirmat mie însumi că nu au şanse de recuperare,
că nu mai aveau de trăit
decât pentru oroarea morţii.
Şi am făcut ce trebuia făcut.
Le-am arătat milă.
Şi Samantha Cropsey?
- Ce e cu ea? - Ea era mai bine.
Cum poţi numi milă ceea ce i-ai făcut?
"Mai bine"?
Oamenii nu se fac mai bine după cancer cardiac metastazic.
Nu avea cancer. Se recupera după o operaţie de bypass.
Presiunea ei sanguină era mai bună, saturaţia în oxigen...
Nu. Greşeşti.
- I-au găsit ceva în inimă. - Ce s-a întâmplat?
Te-ai plictisit să aştepţi să fie cineva destul de bolnav?
Durerea era atât de mare, că abia putea formula propoziţii.
- Mă implora să fac durerea să dispară. - Avea toată viaţa în faţa ei!
Nu! Era pe moarte.
Nu sunteţi mai buni ca poliţia din Ucraina sovietică,
inventând minciuni pentru a se potrivi adevărurilor voastre.
- Am terminat cu vorbitul. - Ai spus destul.
Holmes...
Bine lucrat! Preluăm noi de aici.
Ce? Ce este?
Spune adevărul sau măcar crede că ăsta e adevărul.
- Despre a fi Îngerul? - Despre starea Samanthei Cropsey.
E convins că suferea de cancer cardiac terminal.
Şi mai e convins că i-a ajutat pe oamenii pe care i-a ucis.
E nebun! Ce te-ai aştepta?
Nu ştiu, dar nu asta.
Mă gândeam să mâncăm sushi în seara asta.
Salmonella, Vibrio parahaemolyticus, otrăvire cu mercur, Anisakis simplex:
toate sunt boli pe care le poţi avea de la peştele crud. Anisakis, mai ales,
este un vierme care se poate îngropa în peretele intestinelui,
adesea fiind nevoie de operaţie pentru a-l îndepărta, dar, da, sushi sună bine.
De ce te mai uiţi în dosarele alea? L-ai prins pe Înger.
Am prins pe cineva care e deştept, are cunoştinţe medicale,
şi foarte atent la detalii.
Notiţele sale despre starea Samanthei Cropsey spun că, cancerul cardiac
a fost descoperit în timpul operaţiei de bypass.
De ce a înţeles atât de greşit, şi de ce e aşa convins că avea dreptate?
- Aştepţi pe cineva? - Aştept vreodată?
Dl Holmes, nu? Ne-am cunoscut ieri.
Prietena lui Joanie.
Am adresa ta de la Bruce, de la morgă. S-a gândit că s-ar putea s-o găsesc aici.
Watson, e pentru tine!
Carrie!
Am vrut să ştii că ai avut dreptate. Morgan avea endocardită.
Laboratorul a aflat când i-au făcut ecocardiografia transesofagiană,
care, întâmplător, e testul pe care ai vrut să i-l fac.
Chestia amuzantă e că nu l-am comandat.
O persoană anonimă a pus cererea pe fişa ei, iar laboratorul l-a făcut.
Ţii minte cum, la cursul vascular, rezidentul şef spunea mereu,
"Mai bine să fii norocos, decât bun"?
Mie-mi pare că ai fost norocoasă.
Da, cred că am fost.
Ştiu cum e să nu ai noroc.
Mi-a întors viaţa cu fundu-n sus.
Întotdeauna ai fost o prietenă bună, Joanie,
dar ai fost un doctor mai bun.
- Eşti plină de surprize! - Normal că ascultai.
Ai modificat fişa fetei, i-ai salvat viaţa.
Aparent, instinctele tale erau active.
Bine lucrat.
- Mulţumesc. - De fapt, eu ar trebui să-ţi mulţumesc.
Mi-ai dat o idee de ce Danilo Gura a ucis-o pe Samantha Cropsey.
Ia-ţi haina. Vreau să vorbesc imediat cu Danilo.
Cred că ştiu ce ne ascundea.
Dr. Baldwin,
eşti un om genial, nu?
- Nu mi-ai spus că el va fi aici. - Ţi-am pus o întrebare.
Eşti un om genial?
Când eşti cu mult înaintea tuturor, oamenii încep să te numească genial.
Am sentimentul că ştii ceva despre asta.
Într-adevăr, ştiu.
Oricum, unul din pericolele genialităţii,
e acela că uneori eşuezi în a recunoaşte posibilitatea că alţii sunt...
cel puţin în anumite privinţe... la fel de geniali.
Aseară, de exemplu, mi-a trecut prin cap,
că s-ar putea să nu fiu prima persoană
care l-a descoperit pe Îngerul Morţii la Chandler Memorial.
Scuze, spui că mai ştia cineva că era acolo, dar a ţinut pentru el?
Cineva genial,
în acest caz cineva genial cu multe cunoştinţe medicale
şi adevăratul motiv pentru a cerceta mai atent
moartea bruscă a doi dintre pacienţii săi operaţi.
Bine, dacă te referi la mine, te asigur că nu ştiam ce pune la cale Danilo Gura.
Am verificat fişierele de securitate de la morgă.
Se pare că ai mers să examinezi cele două cadavre
ale primilor doi pacienţi pe care i-ai pierdut datorită Îngerului.
Erau pacienţii mei. Am vrut să ştiu ce s-a întâmplat.
Nu am găsit nimic neobişnuit.
Cred că ţi-ai dat seama că au fost ucişi.
Poate ai observat un pic ischemia, aşa cum oamenii geniali au obiceiul s-o facă,
dar, cam în aceeaşi perioadă, ai comis totuşi încă o eroare chirurgicală.
Ai uitat o clemă în pieptul Samanthei Cropsey
în timpul unei operaţii de rutină de bypass.
Bine, m-am săturat de asta.
Era inevitabil să apară complicaţii la Samantha.
Greşeala ar fi putut fi uşor îndreptată, clema îndepărtată, dar nu fără a-ţi aduce
a treia greşeală şi să pună capăt fostei tale cariere măreţe...
Doar dacă Îngerul nu făcea totul să dispară.
Ţi-ai dat seama că avea ca ţintă pacienţi
care erau nu doar în fază terminală, dar care aveau şi dureri mari,
aşa că ai făcut din Samantha o ţintă atractivă.
Mai întâi, ai găsit biopsia unui pacient care murea de cancer cardiac.
Ai pus numele Samanthei pe rezultatele biopsiei,
ai notat că tumoarea a fost găsită în timpul operaţiei şi ai băgat-o în fişa ei.
În al doilea rând, te-ai asigurat că are dureri,
ca Îngerul să se simtă obligat să-i pună capăt suferinţei.
A fost destul de simplu. Doar i-ai redus analgezicele.
Asta s-a adăugat beneficiului de a o face prea delirantă
pentru a comunica cu un ucigaş căruia-i plăcea
să vorbească cu victimele sale.
Îngerul a muşcat momeala.
Samantha a murit datorită unei eveniment cardiac.
Tot ce aveai de făcut era să îndepărtezi rezultatele cancerului din fişa ei,
iar greşeala ta a fost ştearsă până azi.
Am primit permisiunea de a exhuma trupul drei Cropsey.
Legistul a găsit asta în cutia ei toracică.
E o clemă chirurgicală. Arată cunoscut?
Să spunem că te cred.
Să spunem că chiar ai găsit aia în rămăşiţele Samanthei.
Tot ce ai dovedit e că am făcut o greşeală...
o greşeală care probabil va pune capăt carierei mele,
şi nu voi mai putea ajuta mii de oameni...
dar nu văd nicio dovadă că am falsificat fişele sau că am ucis oameni.
Excelente argumente!
De-asta l-am vizitat pe Danilo Gura azi-noapte.
Notiţele sale erau atât de detaliate, atât de complete,
că întâi am suspectat că a copiat datele direct din fişe.
Dar de ce ar risca să facă asta într-un spital,
unde cineva ar fi putut intra în orice moment?
Atunci mi-a picat fisa.
A făcut poze.
Ca asta, de exemplu.
La început, a refuzat să recunoască existenţa fotografiilor,
dar după ce i-am explicat cum l-ai manipulat să-şi violeze propriul cod,
ne-a spus că le putem găsi pe un stick
pe care-l ascunsese în ventilaţie, lângă apartamentul său.
Doamne fereşte ca voi să trebuiască să vă operaţi pentru a vă salva viaţa.
Eu sunt cel pe care-l vrei să stea lângă tine în sala de operaţii.
Îmi imaginez că genul ăsta de gândire te-a ajutat să justifici uciderea Samanthei.
Viaţa ei contra miilor pe care crezi că le vei salva.
Am vorbit cu procurorul în dimineaţa asta.
S-a gândit la încadrare.
Te aşteaptă închisoare de la 20 de ani pe viaţă.
Chandler Memorial Hospital a fost zguduit de scandal pentru a doua oară în 2 zile,
când dr. Mason Baldwin a fost arestat pentru rolul său
în moartea uneia dintre victimele lui Danilo Gura, Îngerul Morţii.
Recent...
Clipa mea preferată... acest moment.
Umerii căzuţi, paloarea,
ca o ţestoasă care încearcă să intre înapoi în carapace.
Mă bucur pentru tine.
Sunt şi epuizată. Mă duc să dorm.
Trebuie să spun, Watson, mi-a plăcut să surprind un moment din vechea ta meserie.
Mi se pare că prietena ta a avut dreptate.
Erai un doctor bun.
Am avut momentele mele.
Poate vei încerca din nou într-una din zilele astea.
ŞTERGERE COMPLETĂ DA / NU
Traducerea şi adaptarea Little Badger
Sincronizare WEB-DL: titrari team