Prea tare?
Scuze. Eram jos, să iau nişte cereale. Nu am vrut să pierd nimic.
Oraşul ăsta are nişte aplicaţii excelente pentru scannere,
dar nimic nu se compară cu dispozitivele originale...
toate butoanele şi cadranele alea.
Îţi place să apeşi butoane. Sunt uluită.
Ai stat lipit de astea în ultimele zile.
E o săptămână mai uşoară.
Cel puţin în ce priveşte crima şi haosul. Căpitanul Gregson n-a sunat măcar o dată.
Poate îşi bagă un nebun soacra într-un gater, să-ţi dea ceva de făcut azi.
Vreau să vorbesc cu tine despre ceva.
Asta nu e niciodată bine.
Tatăl tău mi-a trimis un mail aseară, înainte să mă culc.
Vine în oraş cu afaceri. Vrea să luaţi cina.
- Ce e aşa amuzant? - El.
Cina. Noi.
Tu.
Reaminteşte-mi, Watson... De câte ori chiar l-ai întâlnit pe om?
Niciodată.
Asta pentru că a asigurat electronic serviciile tale de companion.
- Da, dar.... - Şi toată corespondenţa ta următoare
a fost prin mail sau prin unul din zecii de asistenţi personali.
- Şi? - Şi află de la cineva
care a petrecut cu el mult mai mult timp ca tine...
Nu are nicio intenţie să ne vadă la cină în seara asta.
Ce tot spui acolo?
pe strada Beach nr. 17.
Recepţionat. Răspund mai multe echipaje.
Detective, adu-l pe 84 la locul faptei, terminat.
- Ce este? - Îmbracă-te. Plecăm.
Vrei să-mi spui ce-ai auzit?
"10-66." Codul pentru "incident neobişnuit".
Poate însemna numai unul din trei lucruri.
Locatia incidentului... Far Rockaway Beach...
indică că nu e vorba de un accident feroviar,
nici de prăbuşirea unei clădiri. Rămâne o singură posibilitate.
Prăbuşire de avion.
Nu mi-am dat seama că investighezi şi accidente.
Trebuie să-l găsim pe căpitanul Gregson.
El e 84 pe scanner. I-am auzit vocea.
"84" e confirmarea că a sosit la locul faptei.
- Ce faci aici? - Am auzit la scanner ce s-a întâmplat.
M-am gândit că aş putea fi de ajutor.
Asta nu e o scenă a crimei, e locul prăbuşirii unui avion.
Am multe talente.
Când e vorba de aviaţie şi accidente aeriene, sunt ceva de genul unui expert.
E bine de ştiut, dar avem toţi experţii de care avem nevoie.
Asta e scena lor, nu a mea.
Departmentul e aici pentru a da o mână de ajutor.
Căpitane Gregson?
Da?
Unii privitori sunt cam prea aproape.
- Sergent, ai auzit asta? - Mă scuzaţi, dră...
- Molinari. - La ce ne uităm mai exact?
Problemă cu motorul? O pasăre? O problemă cu aripa?
Dră Molinari, acesta e Sherlock Holmes.
E consultant pentru NYPD. Aceasta e dra Watson.
Aveţi un consultant pentru prăbuşirile de avioane?
Nu, el e...
Un specialist în zona raţionamentului deductiv.
Iar descâlcirea complexului lanţ de evenimente
care poate transforma un triumf al inovaţiei umane
într-un morman de rămăşiţe care arde mocnit în câteva secunde...
Nu mă pot gândi la o aplicaţie mai convingătoare ca asta.
Mulţumesc pentru ofertă, dle Holmes, dar cred că ne descurcăm.
Mergi acasă, bine?
Dacă trebuie să faci ceva, o să-ţi trimit nişte dosare mai vechi când reuşesc să...
Să mă întorc la secţie.
Holmes!
- Câţi dintre pasageri erau avocaţi? - Toţi.
- Cum de ai...? - Geanta de articole cosmetice.
E decorată cu logo-ul "VeriScript."
Asta e o companie angajată de tribunal să transcrie depoziţiile.
Evident, sunt date avocaţilor, ca un fel de cadou promoţional,
pentru binele afacerii.
Piciorul acestui om a fost aproape amputat de o piesă din fuselaj,
dar nu e aproape niciun strop de sânge pe pantalonii lui.
Astfel de tăieturi, cât inima încă bate, ar face o mare mizerie, nu?
Ca să o spun cu blândeţe.
O lovitură cu un corp bont în spatele capului.
E o lovitură destul de urâtă.
Cineva i-a crăpat capul, înainte de prăbuşirea avionului.
Omul ăsta nu a murit la prăbuşirea avionului...
A fost ucis.
Sezonul 1, Episodul 6 RISCUL ZBORULUI
Observă forma disctinctă a rănii, adâncimea,
gravitatea pagubelor asupra osului, materia cenuşie.
Arma crimei nu a fost doar grea, a avut doi dinţi în vârf.
- O cheie franceză? - Una mare.
Lovitura l-ar fi ucis instantaneu.
Dispozitivul de înregistrat a fost recuperat din cabină?
Nu încă.
Vreun martor ocular la prăbuşire?
Unul, o alergătoare.
A spus că avionul se înălţa, când botul s-a îndreptat brusc.
A mai urcat aşa o vreme, apoi s-a cutremurat,
s-a înclinat spre dreapta şi a intrat în vrie.
Mă gândeam la turbulenţe sau la o defecţiune mecanică.
Poate vrei să adaugi un maniac cu o cheie franceză la lista aia.
Pasagerii erau cu toţii avocaţi, cu aceiaşi pantofi albi de firmă.
Doi bărbaţi, o femeie.
Şansele ca unul din ei să-l atace pe celălalt
în spatele unui avion mic cu o cheie...
Poţi vedea cum ar distrage asta atenţia unui pilot, nu?
Doar dacă pilotul nu a fost ucigaşul.
Adică pilotul s-a ridicat de la locul său pentru a ataca un pasager?
Şoferii capătă furia drumului. Un pilot poate face furia aerului?
Vrei să vii cu mine? Să vorbim cu logistica.
- Ai găsit ceva? - Nisip...
Păi, da... granulele astea nu sunt îngheţate.
Nisipul natural e mai fin, mai erodat.
Primăria trebuie să fi adus camioane cu nisip pentru a stopa eroziunea plajei.
Eşti teafăr? Pari puţin distrat, chiar şi pentru tine.
Patru oameni sunt morţi, Watson. Doar încerc să-mi fac partea.
Da, dar oricine l-a ucis pe avocatul ăla trebuie să fi murit şi el la prăbuşire, nu?
Evident.
Păi, dacă nu e niciun ucigaş în libertate nu înţeleg de ce mai stai pe aici.
Pentru că ucigaşul nu a fost încă identificat.
Avem 3 suspecţi. Morţi, vii, nu contează. Doi dintre ei sunt nevinovaţi de crimă.
Nu crezi că le datorăm celor dragi să dovedim asta?
Absolut, dar tot ce are poliţia de făcut e să găsească arma crimei.
- Apoi pot compara amprentele. - Şi dacă nu o găsesc? Atunci, ce?
De asemenea, ucigaşul a comis o crimă
pe un avion foarte mic cu o cheie foarte mare.
Dacă crima a fost un impuls de moment, ce căuta cheia acolo?
Dacă a fost premeditată, ce gândea ucigaşul?
El... sau ea... a aşteptat
până a fost într-un spaţiu extrem de delimitat
cu viitoarea victimă şi doi martori.
Pare un loc şi un moment straniu pentru comiterea unei omucideri violente,
nu eşti de acord? Numai că...
E o poveste aici, Watson.
Iar noi putem ajuta s-o spunem.
Sau trebuie să rămânem destul de ocupaţi pentru a rata cina cu tatăl tău?
Criminaliştii sunt pe drum să proceseze locul faptei.
Siguranţa Zborului va lucra la prăbuşire, noi vom lucra la crimă.
Dacă pot face o sugestie, căpitane.
Începem prin a vorbi cu oamenii
care au fost ultimii care au văzut victimele în viaţă.
Bună idee!
Eu şi Joe eram prieteni de peste 20 de ani.
- Acesta ar fi Joe Newell, pilotul? - Da.
Eraţi foarte familiar cu pasagerii?
Walter Devlin a zburat destul de mult cu noi.
Dar a fost mai ales pentru cazuri preluate de el sau de firma sa.
Şi asociaţii săi, Hank Gerrard şi Ellie Wilson?
Da, l-au însoţit o dată sau de două ori, dar nu i-am întâlnit niciodată.
Nu erai pe pistă când a decolat avionul dimineaţă?
Compania e a mea, dar nu pilotez avioane, aşa că nu sunt mereu acolo când decolează.
Prietenul tău, Joe... era genul irascibil?
- Iute la mânie? - Nu. E fost militar.
Joe era un tip calm.
Avem motive să credem că a fost un incident, imediat după decolare.
E posibil ca Hank Gerrard să fi fost atacat.
Nu înţeleg. Iar tu nu crezi că asta e posibil să fi doborât avionul?
Aşteptăm ca Siguranţa Zborului să-şi facă raportul oficial.
Nu ştiu cât vă pot ajuta, dar anul trecut am pus o cameră în zona parcării,
după ce câteva maşini au fost sparte.
- S-ar putea să-i vezi pe pasageri sosind. - Ne vom uita, absolut.
Dar în ce-l priveşte pe Joe, tot ce pot spune e că era un om bun, un pilot bun,
şi nu a avut probleme cu niciun pasager.
Dacă dl Gerrard a fost atacat, nu Joe a fost cel care a făcut-o.
Ai aflat ceva?
Numai că şeful pilotului avea o mare consideraţie pentru el.
Asta nu înseamnă că nu a atacat un pasager.
Tocmai am primit un mail de la secretara tatălui tău.
Ţi-am spus că va da înapoi.
De fapt, se întreaba dacă putem lua cina la Lure, la 6:00.
Ştiu că voi aveţi problemele voastre, dar cred că e important să mergem.
Normal că crezi asta. El îţi semnează cecurile.
Adu-mi aminte, cum plăteşti pentru casa din piatră roşiatică?
Evident îi pasă de tine. Dacă n-o făcea, nu te-ar fi trimis la dezintoxicare,
şi în mod sigur nu m-ar fi angajat să lucrez cu tine.
Sunt pe cale să-ţi deschid ochii legat de câteva aspecte,
aşa că te rog să mă asculţi cu grijă.
Unu: tatălui meu nu-i pasă de mine.
Face ceea ce face dintr-un sens al obligaţiilor familiale. O mare diferenţă.
Doi: nu-i pasă de tine sau de ceea ce crezi tu.
Întâlnirea cu tine ar fi o formalitate.
Şi trei: aşa cum ţi-am spus, preocuparea ta e nejustificată, pentru că nu are
nicio intenţie să apară în seara asta.
- Cum e posibil să ştii asta? - Pentru că e absent în serie.
Genul patologic care face şi încalcă promisiuni.
A fost aşa de când eram mic. Mă păcăleşti o dată, ruşine mie.
- Mă păcăleşti repetat... - Holmes!
Am ceva pentru tine şi pentru căpitan.
Căpitane, tocmai am vorbit la telefon
cu unul din partenerii juniori de la firma lui Walter Devlin.
A spus că Devlin, Hank Gerrard şi Ellie Wilson
mergeau într-un loc retras din Martha's Vineyard pentru a lucra
la un caz împotriva unei companii numite Carmanto Foods.
Au existat acuzaţii că înlocuitorul zahărului companiei provoacă cancer.
Reclamanţii cereau plata unor pagube de 100 de milioane.
Se pare că erau multe conflicte interne
între cei 3 avocaţi morţi despre cum să procedeze.
Era cineva furios în particular pe victima crimei, Hank Gerrard?
De fapt, da. Se contrazicea cu şeful său, Walter Devlin.
Devlin înclina spre o înţelegere, Gerrard vroia continuarea luptei.
Au avut câteva contre zgomotoase la birou.
Tipul cu care am vorbit zicea că Gerrard urma să fie concediat de nu dădea înapoi.
Se pare că avem un suspect principal.
Asta tot nu explică de ce şeful unei firme de avocatură de succes
ar fi adus o cheie franceză la bordul unui mic avion.
E posibil să fim pe cale să aflăm.
Dra Molinari de la Siguranţa Zborului.
Tocmai a fost găsită cutia neagră a avionului.
Key Star 2-8-3 Hotel Foxtrot, declară-ţi poziţia.
Ăsta e turnul de control.
- Key Star 2-8-3 Hotel Foxtrot... - Ăsta e pilotul, Joe Newell.
trei suflete la bord, zbor de 90 de minute.
Mulţumesc, Key Star. Eşti liber să urci la 3,400.
Ce naiba e cu tine, Hank?
- Ai idee care e miza aici? - Trebuie să auzi transmisia.
Crezi că voi trece cu vederea ca asta?
Gata, Walter! Pilotul trebuie să audă transmisia.
Walter Devlin, Ellie Wilson.
Întoarce-te aici şi putem vorbi despre asta.
Key Star către ATC, care e vectorul meu cel mai bun?
Nu-l poţi proteja pe Hank, Ellie. Nu faţă de mine.
Ce naiba? Ce se întâmplă acolo, în spate?
- Nu! - Fir-ar să fie!
Key Star către ATC, avem o urgenţă. Doamne!
ATC către Key Star: poţi menţine altitudinea?
Negativ.
Ridică-l! Ridică-l!
Nu-mi vine să cred, dar se pare că aveai dreptate.
Nu, greşeam. Nu a fost nicio luptă.
- Dar poţi auzi... - Un întreg monolog.
Dl Gerrard nu a scos o vorbă.
Dar partenerul junior cu care ai vorbit
a spus că el şi Devlin erau predispuşi la neînţelegeri.
Totuşi, în dimineaţa asta, Hank Gerrard nu a scos
nici măcar un cuvânt în privinţa asta. De asemenea, presupun
că dacă oamenii tăi ar fi găsit arma crimei până acum, ne-ai fi spus.
Pare ciudat, dat fiind că fiecare bucăţică din epavă
pare să fie la locul ei.
- Ar fi putut ajunge în apă. - Nimic altceva nu pare să fi ajuns.
Bine, dar cum explici dialogul iniţial al pilotului cu turnul de control?
El a spus, şi citez, "Trei suflete la bord". Trei. Nu patru.
Ar fi putut spune că are 3 pasageri.
Adesea piloţii nu se includ şi pe ei în numărătoare.
- Cred că ăsta a făcut-o. - Ce vrei să spui?
Că nu ştia că Hank Gerrard era în cabină?
Spun că Hank Gerrard nu era în cabină.
Dar asta e imposibil. Trupul său era printre resturi.
Dă-mi voie, dacă se poate, să fac o altă interpretare a probelor.
Hank Gerrard nu a fost ucis în avion.
A fost ucis în altă parte, şi mai devreme în dimineaţa asta.
Ar explica lipsa apariţiei cheii franceze, pentru că nu era în avion.
Pentru că locul crimei şi locul prăbuşirii sunt două locuri complet diferite.
Ucigaşul l-a ciomăgit pe dl Gerrard, apoi, din motive încă necunoscute,
i-a ascuns trupul în cală.
Dl Devlin, a presupus că Gerrard a ratat zborul,
aşa că şi-a sunat colegul absent pentru a-l certa.
Asta ar explica de ce nu auzi vocea lui Gerrard pe înregistrare,
pentru că tirada lui Devlin era un mesaj vocal.
Dra Wilson încearcă să-l calmeze pe Devlin.
Îl conduce spre spatele avionului.
Niciunul din ei nu ştia că era un cadavru de 90 kg,
doar la câţiva centimetri sub picioarele lor.
Bruscul dezechilibru de greutate face avionul să intre în picaj.
Aţi recuperat telefonul dlui Gerrard?
Da, dar e stricat.
Se poate?
Dacă am dreptate... va avea un nou mesaj vocal.
Ce naiba e cu tine, Hank? Ai idee care e miza?
Trebuie să aud transmisia.
Crezi că te voi lăsa să scapi? Mai gândeşte-te!
Dl Devlin şi dra Wilson nu l-au ucis pe Hank Gerrard.
Nici măcar nu ştiau unde era.
Joe Newell, un pilot experimentat,
ar fi ştiut să aranjeze greutatea suplimentară
a acelui cadavru din cală şi ar risca exact
genul de accident care a avut loc.
Ei poate sunt morţi,
dar persoana care l-a ucis pe Hank Gerrard nu este.
Avem un criminal cât se poate de viu de găsit.
Care a fost logica ucigaşului? De ce să îndese cadavrul lui Gerrard
în cala avionului, aşa cum ar face cu un bagaj?
În mod sigur ştia că va fi descoperit când avionul ajungea la Martha's Vineyard.
A vrut să fie găsit? Dacă da, de ce? Se vroia a fi un fel de mesaj?
- Dacă da, către cine? - Îţi pot pune o întrebare?
- Te pot opri? - Ţi-e frică să zbori?
Dorinţa ta de a ancheta acest caz n-a avut logică la început.
Din câte ştiai tu, a fost numai un accident.
Dar apoi, dimineaţă, la locul prăbuşirii, nu ai fost tu însuţi.
"Eu însumi"?
Ai fost distras de nisip... Pe o plajă!
Şi uită-te la tabla aia.
În mod normal ai fi pus pe ea fiecare poză pe care o aveai de la locul prăbuşirii.
În schimb, sunt doar imagini ale avionului aşa cum era.
Deja am examinat pozele alea, şi nu au transmis nimic.
Din moment ce eşti un fost chirurg, şi nu un fost psiholog,
ce zici să nu mă mai analizezi? Bine?
Cum ai ajuns de la Londra la New York?
Bine. Poate îmi va spune tatăl tău în seara asta, la cină.
Tocmai am vorbit cu proprietarul Key Star Charters, Charles Cooper.
Au înregistrarea de la camera lor de securitate.
A spus că e ceva pe ea ce ar trebui să vedem.
Asta e cu vreo 45 de minute înainte de decolarea avionului.
Ăsta e dl Gerrard.
Nu ştiu cine e celălalt tip, dar, evident, el şi dl Gerrard au vorbit.
- E lipiciul, nu? - E o crimă pentru simţurile mele.
Ca să nu mai spun că am ordine stricte să nu mă droghez.
Biroul ăsta e ca o mare pungă pentru aurolaci.
10 minute mai târziu, pleacă singur.
Acum ştim că dl Gerrard a sosit aici viu şi nevătămat.
Bănuiesc că tot aici a fost ucis. E înregistrat şi din alt unghi?
Scuze. Cealaltă cameră s-a stricat acum câteva săptămâni.
- Încă n-a fost reparată. - Dle Cooper, vreau ca dvs şi domnul...
- Barts. - ...Barts să ieşiţi puţin.
Între timp, voi duce înregistrarea experţilor noştri,
să vedem dacă-l pot identifica pe bărbatul misterios.
- Vreun noroc cu curăţarea imaginii? - La fel ca şi cu examinarea hangarului.
Niciun semn de vreo crimă comisă acolo.
Nicio lămurire cu privire la trăsăturile faciale ale amicului nostru gras de aici.
Pe de altă parte, s-ar putea să ştiu unde lucrează.
"Arm To?"
Carmanto Foods... nu e asta compania
pe care Gerrard şi colegii săi o dădeau în judecată?
Aproape oricine care lucra acolo ar fi avut motiv.
Din păcate, bărbaţii rotofei de la conducerea companiei sunt cu zecile.
Totuşi, suspectul nostru are o trăsătură distinctivă:
pagerul din anii '90 de la cureaua sa.
O să încep să mă pregătesc pentru întâlnirea cu tatăl tău.
Ultima şansă să vii cu noi la cină?
Ultima şansă să accepţi că nu va fi nicio cină.
Tata... nu apare... niciodată! Spune-o cu mine, Watson.
- Poate vei înţelege. - Sherlock...
El e ca Lucy cu fotbalul. Tu eşti Charlie Brown.
Oamenii nu fac planuri doar pentru a le strica.
Oamenii, nu. Tata o face.
Ca să ştii, ăla nu e un pager. E o pompă de insulină.
Bărbatul tău misterios e diabetic.
Ed Hairston?
Detectivul Bell, NYPD. Acesta e colegul meu, dl Holmes.
Am vrea să vă punem câteva întrebări despre relaţia dvs cu Hank Gerrard.
Îmi pare rău... Nu ştiu cine e.
Ciudat. Firma lui vă dă compania în judecată pentru 100 de milioane.
Ceva despre un înlocuitor al zahărului care provoacă cancer.
Avem imagini care vă arată vorbind cu dl Gerrard la Key Star Charters,
în parcare, cu puţin înainte ca cineva să-i crape capul,
şi să-l îndese în cala unui avion mic.
De fapt, aşa v-am găsit. Am văzut logo-ul firmei pe tricoul dvs,
pompa de insulină de la curea, am dat câteva telefoane.
E un pic ironic, nu?
Un diabetic care lucrează pentru o companie care face zahăr prost?
Nu înţeleg. Am auzit la ştiri că Hank a fost ucis în prăbuşire.
Acesta ar fi acelaşi Hank pe care nu-l cunoaşteţi?
L-am cunoscut. Oarecum. Îl ajutam.
Arătându-i părului său ce e în interiorul craniului?
S-a întâmplat la cazul ăsta.
I-am dat informaţii pentru a le folosi împotriva lui Carmanto.
Sunteţi un informator?
Hank era furios pe mine că refuz să depun mărturie.
Carmanto a oferit o înţelegere. Credeam că e mai mult decât corect.
Şeful lui Hank era tentat s-o accepte, dar Hank vroia mai mult.
El...
Ieri mi-a cerut să mă răzgândesc şi să depun mărturie. I-am spus că nu pot.
Ne-am certat. Şi am plecat.
Nu am ridicat mâna la el.
Compania ştia că înlocuitorul zahărului era mortal.
Carmanto a îngropat dovada, convingând pe toată lumea că nu avea nimic.
Arăta ca zahărul, avea gust de zahăr...
Dar nu era zahăr.
Mulţumim pentru timpul acordat, dle Hairston. Vom ţine legătura.
Credeam că ai spus că tipul era cel mai puternic suspect.
Acum, că l-am întâlnit, ştiu că e cel mai slab suspect al nostru, la propriu.
Ai văzut cât de greu i-a fost să deschidă cutia de medicamente?
Şi?
Diabetul de tip 2 poate afecta semnificativ puterea de apucare, mai ales la bărbaţi.
A lui e atât de rea, că şi-a cumpărat materiale pentru birou adaptate:
pixuri ergonomice enorme, un suport de carte.
N-avea cum să înhaţe şi să mânuiască
cheia franceză grea care l-a ucis pe Hank Gerrard.
- Deci, cu alte cuvinte, nu avem nimic. - Nu. Avem nisip.
Mulţumesc. Dl Holmes?
Dra Watson, presupun.
- Ai ajuns devreme. - Nu aşa devreme ca dvs.
Mă bucur să vă cunosc, în sfârşit.
Zadie Smith e una din autoarele mele preferate.
Lasă-mă să ghicesc... Fiul meu parchează maşina?
Nu, nu-i nimic, dră Watson. Nu e nevoie de scuze.
Adevărul e că aş fi fost mult mai surprins dacă ar fi venit.
Am pus la fel de multe cărămizi ca şi el în zidul dintre noi.
Deci.. Ce mai face băiatul?
Bine, de fapt. Cred că a început să se descurce cu viaţa post-dezintoxicare.
Adică, nu lucrează la ore sănătoase, dar munca îl ţine ocupat, concentrat.
Deşi, a-l face să meargă la şedinţe poate fi complicat.
E foarte încăpăţânat. Întotdeauna a fost.
Îmi amintesc când era mic, se căţăra pe gardul din jurul proprietăţii,
şi mergea din stâlp în stâlp.
L-am avertizat că era periculos, dar nu m-a ascultat,
Apoi a căzut, şi a aterizat pe încheietură.
O chestie urâtă. Osul i-a ieşit prin piele.
Dar, în ciuda durerii, a aranjat osul şi şi-a bandajat singur rana.
În următoarele zile a purtat tricouri cu mânecă lungă.
Toate astea pentru a nu recunoaşte că tatăl său avea dreptate.
Glumiţi!
A sfârşit cu o cicatrice, chiar aici.
Dacă ţin bine minte, a acoperit-o cu unul din tatuajele sale trăznite.
Mă bucur că facem asta.
Am avut mulţi clienţi diferiţi, dar Sherlock e în mod sigur... unic.
Sunt atât de multe lucruri pe care vreau să le ştiu despre el.
Sunt bucuros să răspund la orice întrebare ai avea.
V-aţi supăra dacă v-aş întreba ceva pe dvs mai întâi?
Cum e sexul?
- Mă scuzaţi? - Sexul. Tăvăleala.
- Îi place? - Nu înţeleg.
Mi s-a spus că e o parte a "serviciului" oferit de tine.
Satisfacerea oricărei nevoi a clientului tău.
De ce altceva ţi-ar plăti cineva sumele astea exorbitante?
Nu eşti dl Holmes, nu?
- Nu-mi vine să cred. - Îmi pare rău, eu doar...
Dacă ţi-ai fi văzut faţa...
- Cine eşti? - Un actor.
Unul într-o situaţie delicată.
Dl Sherlock al tău m-a angajat de la managerul meu.
A spus că nu ar fi o problemă dacă aş lua locul tatălui său, pentru că...
- ...tata nu apare niciodată. - Tata nu apare niciodată.
Discutam mai devreme cu un suspect despre un îndulcitor artificial.
Da, arată şi se simte ca zahărul obişnuit, dar nu este.
Sunt diferenţe mici, unele cancerigene în cazul ăsta,
dar m-am trezit gândindu-mă la un nisip neobişnuit
pe care l-am observat la locul prăbuşirii.
Era nou, nu fusese încă degradat de elementele naturii.
Întâi m-am gândit că primăria adusese camioane cu nisip
pentru a compensa eroziunea plajei.
Dar, conform, Departamentului Parcurilor, nu mai făcuseră asta la Far Rockaway
de peste un an. Cum a ajuns nisipul acolo?
În rezervorul de combustibil.
Nisipul aruncat în rezervor s-ar aşeza iniţial la fund.
Avionul ar decola fără dificultate.
Dar... în timpul zborului,
tot mai multe granule ar fi aspirate de filtru,
colmatându-l şi lăsând motorul fără combustibil în plin zbor,
indiferent de greutatea suplimentară a cadavrului lui Hank Gerrard.
Crezi că avionul era destinat să se prăbuşească.
De fapt, dră Molinari, din clipa asta, ştiu că era sortit să se prăbuşească.
La fel ca granulele dezgheţate pe care le-am văzut la locul prăbuşirii.
Arătau şi păreau a fi nisip, dar nu erau.
Granulele astea conţin mai ales siliciu, nisip comercial.
Cineva a sabotat avionul.
Probabil aceeaşi persoană care l-a ucis pe Hank Gerrard.
Dacă Hank a dat peste sabotor?
E mai uşor să-i crăpi capul decât să-i explici de ce turnai nisip în rezervor, nu?
Apoi mai e doar problema ascunderii cadavrului.
Are logică alegerea calei avionului,
dacă avionul era sortit oricum să se prăbuşească.
Atâta timp cât se prăbuşea în apă.
Ceea ce s-ar fi întâmplat pe drum spre Martha's Vineyard.
Urmele de nisip ar fi fost spălate de apă.
În schimb, s-a prăbuşit prematur, din cauza dezechilibrului de greutate.
Deci, ştim de ce cadavrul lui Hank Gerrard a fost îndesat în cală.
Întrebările sunt: cine l-a pus acolo,
şi de ce au vrut să prăbuşească avionul?
Traducerea şi adaptarea Little Badger
Sincronizare WEB-DL: www.titrari.ro
Ai ajuns acasă devreme.
Te-ai bucurat de timpul petrecut cu dragul de tata?
Haide, Watson, arată puţină apreciere pentru o farsă bine jucată.
Pentru a face asta, trebuia să fiu absolut sigur că tata nu apare.
Ţi-am spus că nu o să apară, nu?
Doar de curiozitate, cum s-a scos bătrâna panaramă de data asta?
Sigur ţi-a trimis până acum un mail cu scuze.
- A fost chemat... - Cu afaceri importante, da.
E veche, dar bună.
Oricum, mă bucur că te-ai întors.
Mi-am dat seama mai devreme în seara asta că avionul ăla a fost sabotat.
Veştile bune sunt că am verificat dosarele de la Key Star Charter
şi cred că am găsit o bizarerie matematică
care m-a îndreptat în direcţia unui suspect.
Aş vrea să merg şi să-l confrunt. Deci...
Te-am aşteptat. Ar trebui să fii recunoscătoare.
Dacă vrei să te duci să baţi la uşa unui criminal, îţi sugerez să suni la poliţie.
Mă duc la culcare.
Ar fi trebuit să ai încredere în mine când ţi-am spus că nu o să apară.
Să am încredere în tine?
Sunt lipită de tine de săptămâni de zile,
şi ai refuzat să împarţi chiar şi cea mai mică bucăţică din istoria ta personală.
Ştii ceva, Sherlock? Nu am încredere în tine.
Pentru că, mulţumită ţie, încă suntem practic nişte străini.
Dl Holmes, nu?
Dle Barts, mă bucur să vă revăd.
Nu mi-aţi spus când ne-am întâlnit că sunteţi unul din piloţii de la Key Star.
- Da, sunt. E asta o problemă? - Nu pentru mine, nu.
Dar pentru colegul dvs recent decedat, Joe Newell, poate.
Nu înţeleg.
Văduva lui Joe Newell mi-a spus că voi doi aţi avut...
o ceartă urâtă la telefon săptămâna trecută.
N-a vrut să-i spună despre ce-i vorba. A spus doar că problema a fost rezolvată.
Nu a fost nimic. Da, i-am suflat unul din clienţii regulaţi.
Un tip bogat care zboară în D.C. săptămânal. Dă bacşişuri bune.
Joe a fost furios, dar ne-am lămurit.
Ne gândeam că cearta a fost legată de altceva.
Vedeţi dvs, când mi-am dat seama că avionul lui Joe a fost sabotat,
mi-a trecut prin cap că sabotorul a avut o poliţă de plătit,
nu împotriva unuia dintre pasageri, ci asupra liniei aeriene însăşi.
Am săpat în nişte dosare luate de Siguranţa Zborului de la Key Star,
şi am observat ceva straniu.
De fiecare dată când tu, Owen Barts, ai pilotat un avion dinspre Miami,
ai înregistrat o greutate la bord de exact 66 de livre
peste greutatea pasagerilor şi a bagajelor lor.
E doar o greşeală matematică.
Aceeaşi greşeală matematică, făcută din nou şi din nou,
numai când te întorci din Miami, Florida.
Nu. Taxai o greutate suplimentară.
Trebuia s-o faci, pentru că calculele precise de greutate
sunt critice când determini cantitatea de combustibil necesară pentru un zbor.
Dar de ce exact 66 de livre? E un număr straniu.
Până când faci conversia.
66 de livre sunt echivalentul a exact 30 kg.
Un număr rotund şi frumos pentru trafic de cocaină, nu?
Ce s-a întâmplat? A aflat Joe şi a vrut o felie?
Puţin probabil, dată fiind reputaţia sa, trecutul militar.
Mai probabil te-a ameninţat că merge la autorităţi, dacă nu te opreşti.
Oricum ar fi, ai pus la punct prăbuşirea avionului pentru a elimina ameninţarea.
Problema a fost că Hank Gerrard te-a surprins asupra faptei.
Ai improvizat. L-ai ucis.
I-ai ascuns cadavrul în cala unui avion despre care ştiai că se va prăbuşi.
E o... adevărată poveste.
Există o singură problemă.
Nu am fost în apropierea hangarului dimineaţă. Am fost cu şeful meu, Charles.
I s-a calat motorul la maşină şi am trecut pe la el pe acasă să-l ajut.
Nu mă crezi? Întreabă-l! Îţi va spune.
Nu-l puteam ucide pe dl Gerrard sau să sabotez avionul ăla.
Sfinte...
Aveai dreptate.
Ieri, când ai sugerat că mă atrag prăbuşirile de avioane.
De-asta am fost atras de caz.
Nu am o fobie.
Nimic atât de ilogic. Doar...
Cantitatea pe care o văd când mă urc la bordul unui avion...
Pilotul pare sigur pe el, dar detectez un uşor tremur al mâinilor.
E agitat. Ascunde ceva? Dacă da, ce?
Dacă a băut câteva pahare să-şi potolească nervii?
Dar mecanicul care face o a doua ultimă verificare?
De ce pare atât de nefericit? Îşi urăşte slujba?
- Dacă o urăşte, câtă grijă are? - Am înţeles!
Încă mai eşti şucărită pe mine?
Încercam să-ţi demonstrez încrederea mea în tine.
Cum?
Spunându-mi ceva de care deja mi-am dat seama?
Vrei mai mult?
- Detectiv Bell? - Tocmai m-a sunat Charles Cooper.
E pe drum spre secţie. M-am gândit că vrei să ni te alături.
Owen m-a sunat aseară, panicat.
- A spus că are nevoie de ajutorul meu. - Iar e lipiciul.
E mai rău de data asta. E ca şi cum ar fi făcut baie în el.
Mi-a spus că a făcut o mare greşeală.
Că s-a folosit de avioanele companiei pentru a face trafic de droguri.
Dle Cooper, sunteţi bine? Păreţi puţin palid.
Nu, cred că sunt şocat. Adică...
Owen a lucrat pentru mine ani de zile. Mi-a fost prieten. Exact ca Joe.
Dar mi-a spus că Joe şi-a dat seama
şi a ameninţat să cheme poliţia dacă nu se opreşte.
Dar Owen nu a vrut să se oprească, aşa că...
el...
Dle Cooper, v-a spus Owen că a avut ceva de-a face cu prăbuşirea avionului?
A vrut să vă spun că era cu mine
în momentul uciderii dlui Gerrard.
- Dar nu a fost. - Ne puteţi scuza o secundă?
Trimite o echipă acasă la Owen Barts imediat.
O să sun să cer un mandat.
Cerneala va fi uscată înainte să intraţi pe uşa lui.
Da, dle.
- Nu e Barts? - Sunt multe sertare răvăşite.
Se pare că a împachetat în grabă.
Nici maşina lui nu e... o Toyota Camry albastră.
Am dat-o în urmărire.
Ce e ciudat e ce "e" aici.
Judecând după dimensiuni, aş spune că e
mai mult ca sigur arma folosită pentru a-l ucide.
Stai să văd dacă am înţeles. Owen Barts îl ucide
pe Hank Gerrard cu cheia sa, dar nu scapă de ea într-un loc unde n-o vom găsi.
Nici măcar n-a curăţat-o.
- O lasă, pur şi simplu, în garaj? - Cum spuneam, ciudat.
- Nu numai ciudat. - Incredibil de ridicol.
Ce e aia?
Spartina patens.
E un gen de iarbă care creşte numai în apă sălcie.
Sălcie?
E o combinaţie de apă proaspătă şi sărată.
E încă un pic umedă.
Ceea ce înseamnă că cheia a fost în apă...
recent.
Cred că cineva a scăpat de ea
şi a recuperat-o...
ULEI SINTETIC DE MOTOR
şi a plantat-o aici.
Probabil imediat după ce l-au ucis pe Owen Barts.
Înţeleg de ce crezi că cheia a fost plantată,
dar ce te face să crezi că Barts e mort?
Maşina lui.
Ai spus că e o Camry? O alegere practică şi solidă.
Dar uită-te la asta... Ulei de motor sintetic.
E ultima inovaţie.
E folosit pentru a menţine alunecarea în motoarele de ultimă generaţie.
Nu motorul cu 4 cilindri al unei Camry.
Imaginează-ţi că eşti Owen Barts.
Tocmai ţi s-a spus de către şeful tău,
Charles Cooper, că nu-ţi va susţine alibiul
pentru uciderea lui Hank Gerrard.
Decizi s-o ştergi.
Te grăbeşti acasă... împachetezi lucrurile,
şi apoi decizi să laşi ceea ce pare a fi între 50 şi 100.000
din dolarii câştigaţi cu greu din trafic de droguri în garajul tău.
Nicio şansă!
Cine altcineva ar fi avut de profitat
din operaţiunea de traficare la Key Star Charters?
Cine altcineva l-ar fi văzut pe Joe Newell ca pe o ameninţare
şi avea cunoştinţele necesare pentru sabotarea avionului?
Acelaşi tip care ne-a spus că Owen Barts i-a recunoscut totul.
Charles Cooper.
Nu ştiu de câte ori să vă spun.
Owen m-a sunat aseară.
Mi-a spus că a sabotat avionul lui Joe.
Îmi pare rău că nu-l puteţi găsi.
Ai văzut vreodată un mincinos mai jalnic?
Eşti sigur că el a făcut tot ce-ai spus c-a făcut?
Observă paloarea, transpiraţia, inabilitatea menţinerii contactului vizual.
- Toate sunt semne ale înşelăciunii. - Şi nişte condiţii medicale grave.
Zic şi eu, tipul arată ca şi cum e pe moarte.
E ucigaşul nostru şi sabotorul nostru.
Acum e doar o chestiune de a-l face să recunoască.
Vorbeşte cu noi!
S-a întâmplat ceva?
Nu, doar că nu am mai observat până acum cicatricea aia, asta-i tot.
Cum te-ai ales cu ea?
Un accident în copilărie.
Am căzut de pe un gard.
O fractură gravă, de aici cicatricea.
Tocmai mi-am amintit că am uitat să fac un comision.
O să fii bine singur pentru o vreme?
Cumva, o să supravieţuiesc.
Să luăm o pauză. Bell, să mergem!
- Probleme? - Nu va recunoaşte.
Dar e pe cale s-o facă, se vede. Transpiră, îi tremură mâinile.
L-am atacat cu tot ce-am avut. Nu se va clinti.
Pentru că ştie că nu avem nicio dovadă.
Poate că înscenarea făcută lui Owen Barts n-a fost perfectă,
dar ştie că nu putem arăta că el a avut ceva de-a face cu asta.
- Ce e? - A intrat acum în tine. Lipiciul ăla.
Probabil de-asta arată aşa bolnav. Vaporii ajung finalmente la el.
- Ăla e paharul lui Cooper, corect? - Al treilea, dacă-ţi vine să crezi.
- Nu-i mai da. - Nu, nu, nu.
Cred că ar trebui să-i aduci o carafă.
Mă întrebam dacă m-ai putea ajuta...
- Alistair. - Dră Watson.
Ce surpriză!
Dar dacă eşti aici pentru un bis...
Ştiu că nu eşti un simplu actor angajat de Sherlock.
Îl cunoşti.
M-a angajat prin agentul meu. Nu l-am văzut niciodată...
Povestea aia pe care mi-ai spus-o, cea despre încheietura ruptă. Era adevărată.
Nu ţi-ar fi spus asta niciodată dacă erai un simplu actor.
Mai ales pentru a juca o farsă stupidă.
Cum m-ai găsit, dacă nu te superi că întreb?
Chitanţa pe care ai scăpat-o. Avea pe ea numele acestei librării.
Ai o reducere de 20%. Membrii primesc 10.
Mi-am dat seama că trebuie să lucrezi aici.
Ai petrecut ceva timp cu el, nu-i aşa?
Chiar sunt actor, ştii.
În Londra, am avut un mic rol într-o piesă radiofonică.
Da, încă mai avem de-astea peste baltă.
Sherlock mi-a scris o scrisoare când avea 10 ani, spunând că numai eu,
din toată distribuţia, am prins cu adevărat accentul de Yorkshire.
Da, am crezut că era ciudat.
Dar, de asemenea, am fost foarte flatat.
Într-un final, ne-am întâlnit, aşa că l-am putut antrena la nuanţe.
Am devenit prieteni.
- Sherlock nu are prieteni. - Nu în sensul tradiţional.
Dă semn şi dispare, apare în momente ciudate,
pentru a face cereri scandaloase şi foarte specifice.
Cu tot respectul, nu-mi sună a prietenie.
Atunci ar fi bine să-ţi revizuieşti definiţia.
Nu te poţi aştepta de la Sherlock Holmes să relaţioneze cu tine la fel ca alţii.
În clipa în care o vei face, va ieşi din viaţa ta, şi tu te vei simţi mai săracă.
Îţi dai seama de asta, nu?
- Ţi-a spus despre mine, nu? - Da.
- Ştii care e slujba mea? - Ştiu.
Şi, dacă contează...
Mă bucur mult că te are pe tine.
L-ai întâlnit când se droga?
După ce am venit prima oară aici în '06, am ţinut legătura mai ales prin mail.
Ştiam că face asta din când în când, dar eram sigur că va scăpa de asta.
Acum 9 luni, a apărut noaptea la apartamentul meu,
atât de drogat, că abia vorbea.
I-am aruncat drogurile, şi am avut grijă de el o zi. A fost foarte...
dificil pentru mine să-i văd mintea atât de tulburată.
Abia putea rămâne conştient.
Şi tot bolborosea la nesfârşit acelaşi nume...
- Ce nume? - Nu contează.
L-am întrebat a doua zi despre el.
- M-a asigurat că nu însemna nimic. - L-ai crezut?
Uite... Vreau să-l ajut, dar cred că ştii cât de dificil poate fi asta.
Credeam că, dacă aş putea sta de vorbă cu tine,
că poate m-ai putea ajuta să înţeleg mai bine...
ce să fac.
Oricum...
mulţumesc...
pentru timpul acordat.
Scuze dacă te-am deranjat.
Dră Watson?
Am o suspiciune puternică că acel nume însemna mai mult decât pretindea el.
Cred că ar trebui să-l ştiţi.
Dle Cooper... Mă bucur să vă revăd.
- Aveţi nevoie să urinaţi? - Poftim?
Aveţi nevoie să urinaţi?
Nu, sunt bine, mersi.
Aseară, când te-ai luptat cu complicele tău, Owen, te-a lovit cu ceva.
- Un cuţit de bucătărie, poate? - Pardon?
Evident, tu... l-ai aranjat mai bine, dar dată fiind paloarea ta,
aş spune că rana a fost semnificativă.
Te-am crezut mai devreme, când spuneai că eşti în şoc.
Dar acum cred că e vorba de altceva:
pierdere de sânge.
O jumătate de litru sau un litru, de-ar fi să ghicesc. De-asta eşti aşa însetat.
Corpul tău trebuie să înlocuiască fluidele pe care le-ai pierdut.
Dacă nu e asta, atunci ai fi cerut să mergi la baie cu ceva vreme în urmă.
Scuze, dar tu mă crezi un ucigaş, pentru că nu am mers la toaletă?
Asta şi lipiciul. Puţi de la el.
Iniţial am presupus că ai scăpat din el pe haine...
Dar acum, că ştiu de rană...
- Ce rană? - Cea de sub hainele tale.
Cea pe care ai închis-o cu adezivul
pe care-l foloseşti la construirea modelelor de avioane.
E un vechi truc militar.
Medicii de campanie îl folosesc pentru a închide o rană când nu au timp s-o coasă.
L-ai folosit pentru a evita un drum la spital,
pentru că nu ai vrut rana aia trecută la dosar.
Ştii, cred că v-am acordat destul din timpul meu pentru azi.
Bine. Vrei să pleci? Nu-i nicio problemă.
Doar dă-ţi cămaşa şi pantalonii jos, arată-ne că mă înşel.
M-am tăiat aseară în hangarul meu cu o bucată ascuţită de metal.
Vroiam să merg să mă coasă, când a sunat Owen.
Eram supărat. Şi am mai folosit lipici pe o tăietură înainte, deci...
Să spunem că el are dreptate, dle Cooper.
Cât sânge crezi că a ajuns pe cadavrul lui Owen?
Ştii cât de uşor ne va fi să te legăm de uciderea sa, când îl vom găsi?
N-am omorât pe nimeni!
- Şi nu e niciun cadavru. - Normal că e.
Ştiu chiar şi unde să-l găsesc. Jamaica Bay sau Alley Pond Park.
A fost cheia franceză. Ai aruncat-o într-un loc cu apă sălcie,
după ce l-ai ucis pe Hank Gerrard.
Singurele locuri din New York sunt cele de care ţi-am spus.
Aseară, când Owen te-a sunat şi ţi-a spus că eram pe urmele lui,
pentru trafic de droguri şi sabotaj, ai mers şi ai recuperat-o.
Tu l-ai ucis,
şi apoi ai lăsat-o în garajul lui, ca să dăm toată vina numai pe el.
O înscenare cam proastă, dacă mă întrebi pe mine, dar eşti rănit.
Deci... uite cum stă treaba, dle Cooper.
Ştiu că l-ai omorât pe Owen Barts,
aşa cum ştiu că l-ai ucis pe "prietenul" tău Joe Newell şi pe pasagerii săi.
Mai ştiu şi că-ţi place să ascunzi lucruri în apă sălcie.
Acum, un cadavru e mult mai greu ca o cheie franceză,
dar nu aveai cum să sapi o groapă aseară.
Jamaica Bay şi Alley Pond Park sunt nişte zone foarte mari,
dar NYPD plănuieşte să le cerceteze pe amândouă.
I-ai putea scuti de multă pierdere de vreme şi de multe probleme,
şi să le spui unde e Owen, sau poţi continua să minţi.
Chestia e că, dacă minţi, vei da procurorului
mai mult timp pentru a se gândi să facă din ăsta un caz federal.
Unchiul Sam nu e prea drăguţ cu oamenii care doboară avioane.
Pedeapsa cu moartea e o posibilitate reală.
Sfatul meu? Spune-ne tot ce ştii.
Măreţul stat New York te va condamna doar pe viaţă.
Să înţeleg că ai reuşit cu cazul contra lui Charles Cooper?
Poliţia a reuşit. Eu doar am dat o mână de ajutor.
O mare mână de ajutor, dar numai atât.
Ce este? Arăţi ciudat.
Bănuiesc că e din cauza întrebării pe care vrea să ţi-o pun.
- Legată de trecutul tău. - Minunat!
Tu aştepţi aici, eu mă duc în camera mea, închid uşa.
În clipa în care eşti foarte sigură că nu te pot auzi, pune întrebarea.
Ştiu despre Irene.
Vreau să-mi vorbeşti despre ea.
Traducerea şi adaptarea Little Badger
Sincronizare WEB-DL: www.titrari.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro