Nu te plictiseşti de jocul ăsta de memorie?
- O faci în fiecare dimineaţă. - Mintea e un muşchi, Watson.
Trebuie exersat regulat, altfel devine moale.
- Majoritatea oamenilor citesc o carte. - Citesc o carte.
Te superi dacă-l opreşti puţin? Vreau să terminăm conversaţia de aseară.
Bine. M-am referit la toate.
Absorbirea şi catalogarea diverselor bucăţi de informaţie
în acelaşi timp e ideea de bază.
Spune.
Bine, atunci vreau să ne gândim serios să găsim un sponsor.
La ce am nevoie de un sponsor când am un companion?
Pentru că o să mă mai ai numai câteva săptămâni.
Un sponsor e permanent, cineva care... se luptă cu propriile dependenţe
şi care-ţi va oferi suport pe viaţă şi sfaturi, exact ceea ce ai nevoie.
Se pare că drogurile pe care le-am luat mi-au luminat creierul.
Brusc, mi-am dat seama de puterea pe care o deţin, de puterea de a conduce,
să fac lumea să se ploconească la picioarele mele.
Se pare că drogurile pe care le-am luat mi-au luminat creierul.
Brusc, mi-am dat seama de puterea pe care o deţin,
de puterea de a conduce, să fac lumea să se ploconească la picioarele mele.
Ştiu pe cineva care ţi s-ar potrivi.
Am lucrat cu el înainte. Hai să bem o cafea cu el, bine?
Dacă aveam nevoie de un sponsor, asta ar fi sunat încântător.
Nu am nevoie. Aşa cum nu am nevoie de un companion.
Şi n-ai avut nevoie de dezintoxicare, n-ai avut nevoie de consiliere,
şi n-ai avut nevoie de niciun fel de ajutor. Ştiu.
E doar o cafea.
- Sherlock... - Bine. O să merg.
Cu condiţia să am puţină linişte şi pace pe aici.
Ne-am înţeles în totalitate, dle McKeon. Un format fluid.
Nu, ne-am înţeles... Designul în formă de grilaj a apus.
O vom face.
Bine. Aveţi grijă de dvs.
Clientul nostru preferat încă-şi frământă mâinile?
Tipul nu înţelege designul web. Desigur, are vreo 45 de ani.
E al tău?
Nu.
Cred că vine din ventilaţie.
Da, instalatorul trebuie să-şi fi scăpat telefonul.
O să ne zăpăcescă de creieri. Sun la întreţinere.
Sezonul 1, Episodul 8 BOMBA CU EFECT ÎNTÂRZIAT
Traducerea şi adaptarea Little Badger
Sincronizare WEB-DL: www.titrari.ro
Încărcătura a explodat în colţul de sud-est al biroului,
pe la 9:15 în dimineaţa asta.
A ucis 2 oameni, pe Dave Preston şi Royce Maltz, şi a rănit alţi 11.
Compoziţia chimică a dispozitivului?
Geniştii lucrează la asta.
Tot ce ştiu sigur e că bomba a fost ascunsă în ventilaţie.
Ambele victime erau angajaţii acestei companii?
Parabolic Web Industries. Creează şi întreţin site-uri web pentru corporaţii.
Verificăm dacă cineva a avut probleme cu firma.
- Căpitane? Detectiv Bell? Aveţi un minut? - Sigur, prietene.
Îmi imaginez că nu vei duce dorul la asta când vei pleca.
În câteva săptămâni vei fi cu noul tău client.
Gata cu locurile infracţiunilor, cu morţile şi distrugerea.
Cel mai periculos loc în care vei merge va fi la şedinţe,
unde li se va termina cafeaua.
În primul rând, nu am un viitor client. În al doilea rând,
ai dreptate, nu voi duce dorul la chestiile astea.
Vezi asta?
E hârtie de împachetat. Se foloseşte pentru a umple golul
dintre combustibil şi detonator la o bombă.
Când bomba detonează,
hârtia asta e ejectată prin ţeavă, înainte să se aprindă în întregime.
De obicei se folosesc fitile, nu ziare.
Geniştii au spus acelaşi lucru.
Deja verificăm jafurile comerciale recente,
să vedem dacă lipseşte cuiva chimicale inflamabile şi praf de puşcă.
- Ai găsit ceva? - O placă de bază.
Ştii că asta e o companie de calculatoare, nu?
Tocmai asta e, dle detectiv.
Asta nu e de la un calculator. E de la un pager.
Observă prezenţa unui receptor, dar absenţa unui transmiţător.
Deci... Ce caută aici?
Înaintea exploziei, locul ăsta arăta ca puntea unei nave spaţiale.
E puţin probabil ca unul din angajaţii firmei
să folosească o tehnologie aşa antică ca un pager.
Spui că e o parte a bombei?
Spun că acesta ar putea fi detonatorul bombei.
Veştile bune sunt că, dacă nu e prea deteriorat, vom putea să depistăm contul.
Îl duc imediat la tehnicieni.
Te anunţ dacă aflăm ceva.
Dacă placa de bază e încă funcţională,
cât crezi că va lua poliţiei să obţină un număr?
Două, poate trei ore. De ce?
Va fi un sponsor fantastic, şi lucrează la etajul Bursei.
Bine gândit, Watson. Ştii cât de mult iubesc bancherii.
Mă bucur să văd că ai fost atentă de-a lungul ultimelor săptămâni.
De fapt, e ofiţer la SEC.
Aşa că îşi petrece zilele ţinând bancherii în linie.
De asemenea, a fost 4 ani la ASE în Londra,
aşa că îţi cunoaşte vechile locuri preferate.
Credeai că voi alege un nume la întâmplare? Iată-l!
Salut, Adrian.
- Salut! Adrian, Sherlock. - Încântat.
Păi, voi staţi de vorbă. Eu voi fi acolo când terminaţi.
O situaţie ipotetică, Adrian. Te sun în miez de noapte,
îţi spun că mă gândesc să mă droghez din nou, şi că, dacă n-o fac, aş putea muri.
Cum răspunzi?
Sherlock, cred că aş începe
prin a-ţi aminti să iei fiecare zi aşa cum vine,
şi că fiecare zi fără droguri e o victorie.
Te sun şi-ţi spun că un duşman m-a otrăvit
cu un agent neuroleptic puternic.
Singurul antidot e o doză sănătoasă de difenhidramină,
din care am destulă.
M-ai sfătui s-o iau?
- Difen... - Difenhidramină.
Găseşti uciderea prin otrăvire amuzantă?
Nu, normal că nu. Numai că...
Difenhidramina, Adrian, să o iau?
Dacă-ţi va salva viaţa,
atunci da, normal că o iei.
Asta e ideea ta de potrivire bună? Pe bune?
Ţi-am spus, e unul din cei mai buni sponsori pe care-i cunosc.
Peter Platitudine? Mă aşteptam să mă ia de mână
ca să putem recita din Rugăciunea Serenităţii.
Bine, dacă nu vrei să auzi numai platitudini,
încearcă să-l asculţi pe tip mai mult de 2 minute.
Omul m-a încurajat să iau difenhidramină, Watson.
Un halucinogen.
Republica Zambia l-a clasificat recent ca substanţă controlată.
Ce fel de sponsor ar permite celui de care e responsabil
să-şi rişte luciditatea cu un caz simplu de otrăvire neuroleptică?
Crezi că nu ştiu că nu există un răspuns corect la întrebarea aia?
Nu-l vrei pe Adrian? Bine. Acesta e un proces.
Putem căuta alţi candidaţi la şedinţa din seara asta.
O să-ţi găsim un sponsor înainte ca perioada mea să se termine.
- Căpitane... - Placa aia de bază pe care ai găsit-o...
Geniştii au confirmat că era parte a dispozitivului, deci, ai ghicit.
Pagerul era preplătit, deci nu avem alte informaţii,
dar, din fericire, tehnicienii au putut scoate un număr din el.
Şi acelaşi telefon a sunat pagerul de 3 ori în dimineaţa asta,
şi fiecare apel a fost la câteva secunde de explozia bombei.
Aţi putut depista numărul?
Da, la un instalator pe nume Rennie Jacobs din Queens.
Şi, fii atent. Tocmai a făcut 6 ani de închisoare
pentru incendierea apartamentului său pentru a înşela asigurările.
Vreun motiv anume pentru care ar vrea să facă praf firma de design web?
Niciun indiciu, dar dacă vrei să-l vezi în carne şi oase, tocmai a ajuns aici.
Încercam doar să fac o comandă de sandvişuri pentru micul dejun.
Aţi apelat de 3 ori acel pager, dle Jacobs.
De 3 ori.
Aţi spus că numărul pagerului era 555-0164, nu?
Cu prefix 212?
Încercam să sun la Miracle Deli de pe 113th.
Numărul lor e diferit cu o cifră. 0165.
Cred că am format greşit. Când nu au răspun,
am apăsat reapelare. De două ori.
Miracle Deli. La pachet sau livrare?
Spune adevărul că numărul e diferit cu o singură cifră.
Da, ştim. Coincidenţele mă irită, dar nu îndeajuns să-i dau drumul.
Trebuie să plec. Geniştii vor să mă informeze.
Nu pari foarte convins.
Construirea de bombe e o chestie periculoasă.
Necesită răbdare, precizie, atenţie la detalii.
Ceasul dlui Jacobs e cu 9 minute în urmă, şi are şliţul neîncheiat complet.
Nu prea pare atent la detalii.
Ted Kaczynski arăta ca un vagabond. A reuşit să rănească destui oameni.
S-a notat.
- Asta e sigur sursa de alimentare. - Da...
Vă pot ajuta?
Aceasta e... sursa de alimentare a bombei, presupun?
6 volţi.
O companie foarte interesantă, PrimSource Battery.
Fondată în 1888 de un expatriat britanic,
şi furnizor de inovaţii mecanice, Hubert Primler.
Au început să facă numai baterii în 1907,
fiecare fiind ştanţată cu acel logo cunoscut al soarelui care răsare.
Logo-ul a rămas neschimbat până în 2008,
când a fost adăugat un mic stejar,
pentru a aniversa centenarul companiei.
Totuşi, asta nu are un stejar.
Asta înseamnă că bateria asta e mai veche de 4 ani.
Ciudat, nu? Să treci prin atâtea probleme
să construieşti un minuţios dispozitiv exploziv
şi apoi să-l alimentezi cu o baterie veche şi potenţial nesigură?
Ciudat, da, dar nu imposibil.
Holmes! Am numai câteva minute să vorbesc cu Bennett,
înainte să trebuiască să stau în faţa a 20 de camere
pentru a explica ce s-a întâmplat dimineaţă.
- Dar asta? - Care?
- E preşedintele. - Greşit. E senatorul.
- Căpitane... - Senatorul Obama, nu preşedintele Obama.
Îţi poţi da seama după lipsa firelor de păr alb.
Are dreptate. Aici pot citi o dată.
13 octombrie 2008.
- Deci, ce vrei să spui? - Bateria aia are 4 ani vechime.
Bucăţile astea de ziar au 4 ani vechime.
Bomba care a explodat dimineaţă are 4 ani vechime.
Dar de ce ar construi suspectul o bombă şi ar aştepta 4 ani?
N-ar fi făcut-o.
Şi, în cazul lui Rennie Jacobs, el n-ar fi putut s-o facă.
Acum 4 ani era în închisoare.
Cred că spunea adevărul când a spus că a apelat un număr greşit dimineaţă.
Îl avem pe cel care a declanşat-o accidental în 2012.
Acum trebuie să-l găsim pe cel care intenţiona s-o facă în 2008.
Eşti sigur că nu el a construit bomba?
Sigur? Nu. Rezonabil de sigur? Da.
Poliţia îl poate interoga în continuare.
Între timp, noi doi putem merge mai departe cu asta, noul nostru front.
E un front drăguţ.
Vanowen Strategic Communications.
Consultanţă în relaţii cu publicul, fondată în 1994
de absolventa Şcolii de Afaceri Harrington, Heather Vanowen.
Firma e mai ales adepta rezolvării crizelor de imagine a diverse corporaţii,
ajutând pe multe dintre ele aflate în Top Fortune 500.
Agenţi de presă de calibru greu, şi...
foşti locatari ai birourilor din Midtown distruse dimineaţă de o bombă artizanală.
Au ocupat acel spaţiu până în decembrie 2008.
Dacă am dreptate şi bomba a fost plantată în acel octombrie,
compania asta sau unul din angajaţii ei se poate să fi fost ţinta.
Dl Holmes?
Heather Vanowen.
Acesta e Earl Wheeler, directorul meu financiar.
Ni s-a spus că lucraţi cu poliţia.
Sunt consultantul lor. Aceasta e dra Watson.
Ea este consultantul meu / femeie în casă.
Cum vă putem ajuta?
Puteţi începe prin a ne spune cine ar fi vrut să vă arunce în aer în 2008.
Sunt uluită.
Am văzut povestea la ştiri dimineaţă.
Ştiam că e vechiul nostru spaţiu de birouri, dar...
N-aş fi ghicit niciodată că acea bombă ne era destinată.
Chiar credeţi că a stat acolo în tot acest timp?
Poliţia crede că a fost dosită în ventilaţie.
Dacă acea parte a climatizării clădirii n-a fost niciodată reparată...
şi, judecând după evenimentele de dimineaţă, n-a fost...
Ar fi putut trece neobservată multă vreme.
Bine, dar de ce dimineaţă?
De ce ar exploda după atâta timp?
Bomba a fost detonată de un pager.
În 2008, compania care a fabricat acel pager
nu avea relee pe o distanţă de 42 de străzi de vechile dvs birouri.
În 2010, au construit un nou turn, la vreo 3 străzi distanţă.
Deci bomba nu a detonat în 2008, pentru că apelul nu putea fi făcut.
Întrebarea e: cine a construit dispozitivul?
Şi ce ar fi putut avea împotriva companiei dvs?
Sunt sigur că ne-am făcut destui duşmani de-a lungul timpului,
dar... cineva care ar construi o bombă?
MLP.
Miliţia pentru Libertatea Pământului.
Am primit scrisori de ameninţare de la ei în 2008.
E un grup eco-terorist, nu?
Au pus bombe la câteva companii de-a lungul anilor.
Ce-ar avea un grup eco-terorist cu o firmă de relaţii cu publicul?
Clienţii noştri. Lucrăm cu câteva conglomerate energetice importante.
Ocazional, trebuie să le ajutăm, să le netezim imaginea după vreun accident.
200 de milioane de galoane de petrol deversate în Golf, de exemplu?
MLP ne-a trimis 7 scrisori în 2008.
Ştiu asta pentru că păstrăm copii în arhivă.
- Vreţi să aruncaţi o privire? - Am vrea.
Emanaţie, tipicar, Cairo.
9 orizontal, 14 vertical, 32 vertical.
Am o chestie pentru puzzle-uri.
Când am încercat prima oară să nu mă mai droghez, am început să beau.
Nu după mult timp mi-am dat seama că am schimbat o adicţie cu alta.
Te rog, lasă alea.
"Nu puteţi opri asta. Puteţi doar să vă supuneţi.
Supuneţi-vă, sau veţi fi distruşi."
Aşa ceva ar spune MLP.
- Aici... - Nu spune când, nu spune unde.
Scuze, dar din punct de vedere criminalist lingvistic,
ameninţările astea sunt destul de fascinante.
De exemplu, văd indicii aici care ar sugera
că MLP nu a fost o organizaţie în sine,
ci un om care se pretinde a fi o organizaţie.
Pe bune! Le poţi examina acasă? Avem treabă aici.
Da. Căutare de Sponsor 2012.
Trebuie să spun, Watson, e o adunătură cam pestriţă în seara asta.
Nu cred că astea sunt genul meu de dependenţe.
Cred că va fi un proces mai de durată şi mai complicat decât am crezut iniţial.
Ai 23 de zile. După aceea, timpul nostru s-a terminat.
Numele meu e Alfredo, şi sunt dependent.
Salut, Alfredo.
Am început să fur maşini când aveam 14 ani.
Până când am împlinit 18 ani, eram cel mai bun.
Nu e o maşină în oraş pe care să n-o pot fura.
Pe el.
Acum, sunt plin de bani, sunt plictisit... am dat-o pe droguri.
Îl vreau pe el ca sponsor.
Am luat prima doză la 19 ani...
Fraza asta, "când lumina se va opri", apare în 5 din cele 7 ameninţări.
Sunt sigur că am mai auzit-o înainte. Numai că...
- Nu-mi amintesc unde. - "Când lumina se va opri"...
O expresie nautică care a apărut prima oară
în romanul din 1830 al Căpitanului Frederick Marryat,
The King's Own,
semnificând o situaţie de mare pericol.
E straniu ca o frază aberantă să apară atât de des.
Chiar o să mă faci să întreb?
- Despre ce? - Despre sponsorul tău, Alfredo.
Un individ încântător. A fost de acord să ne vedem mâine la o cafea.
Ca să putem să ne cunoaştem.
Nu eşti de acord?
Sunt doar puţin confuză, atât. Chiar l-ai cunoscut pe Adrian.
Ai vorbit cu el înainte să-l refuzi. Pe Alfredo l-ai auzit vorbind 15 secunde.
Nu ţi-ai dat seama până acum că văd mult mai multe decât un dependent obişnuit?
Abilităţile mele observaţionale sunt foarte bune.
Ştiu. Ştiu asta. Numai că... Vreau să te las
în cea mai bună situaţie posibilă. E important pentru mine.
- Am înţeles. - Bun. Mă bucur.
Nu. "Când lumina se va opri". M-am prins.
Ştiu unde eram când am auzit asta.
Ăla.
Acolo l-am văzut, acum câteva săptămâni.
Dar care era contextul?
Un om cu un carton galben,
ştiri din sport, publicitate la pastă de dinţi, Arctic Blue...
Vrei să-mi spui ce faci?
O metodă de localizare, un dispozitiv mnemonic.
Se bazează pe memorarea legăturilor spaţiale pentru a stabili,
cataloga şi readuna conţinutul amintirilor.
Dacă-mi amintesc ce era pe astea 6 ecrane, îmi voi aminti ce era pe al şaptelea.
O grăsană, o carte nouă de bucate, insuportabilă.
Disfuncţie erectilă. Program despre natură, pinguini.
Şi... dezbatere televizată.
Subiectul era... legile internaţionale de pescuit ale balenelor.
Doi oaspeţi au pornit o ceartă.
Doar nu eşti serios când sugerezi
că curăţarea Oceanului Pacific este o idee bună.
Ce sugerezi să spunem muncitorilor japonezi
ale căror venituri depind de acest comerţ?
Nu înţelegi.
Peste 50 de ani de acum, când lumina ţi se va stinge,
îţi vei dori să fi făcut mai multe atunci când puteai.
E aceeaşi exprimare bombastică din scrisorile MLP.
- E aceeaşi hiperbolă. - Aceeaşi frază ciudată.
Chiar crezi că e el?
Ştiu o cale de a afla.
Sunt confuz, dle detectiv.
Mă acuzaţi că sunt un eco-terorist?
Unul din consultanţii noştri speciali
crede că modelul discursului tău se potriveşte cu aceste 3 scrisori.
Pentru ultima oară, nu am mai văzut aceste scrisori.
Nu ştiu nimic despre MLP, şi în mod sigur nu construiesc bombe.
Minciună, minciună şi minciună.
- Cine naiba eşti tu? - Eu sunt cel cu butonul.
E de la liftul de jos, din hol. L-ai apăsat pentru a ajunge la acest etaj.
Cum ai coborât, l-am scos
şi l-am dus la departamentul de amprente latente.
Vezi? Era amprenta ta pe el.
Ceea ce înseamnă că are multe în comun
cu o componentă a unei bombe detonate de MLP
la un gater din Utica, în 2005.
Buton... bombă.
Similarităţile sunt destul de izbitoare, nu sunteţi de acord?
Aţi construit bombele MLP, dle Knowles. Şi aţi scris acele scrisori.
Păcat că nu te-ai întors după aia pe care ai lăsat-o la Vanowen S.C.
când ţi-ai dat seama că era defectă.
Poate azi nu ai fi fost acuzat de două crime.
Am pus bomba de la gater.
Şi am scris acele scrisori către Vanowen S.C.
Dar ştiţi ce n-am făcut?
Nu le-am dat curs.
Până în 2008, detonasem cu succes bombe bazate pe nitraţi la 5 companii diferite.
Eram recunoscut, şi eram luat foarte în serios.
Vanowen S.C. a fost una din câteva zeci de afaceri
pe care le-am ameninţat, dar nu am pus bombe.
De ce nu sunt surprins că ţi-ai asuma meritele pentru fiecare bombă,
cu excepţia celei care a ucis 2 oameni?
Tu ai făcut asta?
Ce să fac?
Ce ţi-au făcut mingiile alea?
Mor pentru o cauză bună, Watson.
Normal că o fac!
Ştiai că, atunci când o bombă explodează,
elementul care găzduieşte alimentatorul e adesea atomizat?
Asta face dificil, dacă nu de-a dreptul imposibil,
să identifici compoziţia chimică a dispozitivului.
Geniştii de la NYPD se chinuie în clipa asta
excat cu această ghicitoare, aşa că m-am gândit să ajut.
- Cu mingii de tenis? - Încerc să reproduc
mirosul şi modelul de ardere al bombei din birou
folosind câteva amestecuri proprii, iar aceste mingii
sunt un mecanism perfect de livrare.
Când Edgar Knowles a fost arestat în după-amiaza asta,
a recunoscut că a declanşat 5 bombe bazate pe nitraţi, la diverse afaceri.
Niciun eco-războinic care se respectă
nu ar folosi chimicale toxice, create de om, în bombele sale.
Ar folosi ingrediente naturale.
- Miroase a fertilizator. - Dintr-un motiv foarte bun.
Dincolo de capacităţile sale horticole,
fertilizatorul poate fi distilat şi mixat într-un accelerator pe bază de nitraţi.
Mingea asta e plină cu chestia aia.
Dacă Knowles a încercat să arunce în aer Vanowen S.C.,
ar fi folosit nitraţi, iar dacă a folosit nitraţi,
bomba ar fi umplut aerul cu un miros pătrunzător şi distinct,
acelaşi miros pe care-l simţi chiar acum.
Chestia e că nu am mirosit niciun fertilizator când am fost acolo.
Am mirosit altceva.
Îmi era străin în acel moment, dar...
Am reuşit să-l recreez cu ajutorul micilor mei prieteni rotunzi de aici.
Acum sunt sigur că bomba a fost făcută folosind clorat de potasiu.
E un accelerator făcut din gazolină, înălbitor şi vaselină.
Spui că Edgar Knowles spunea adevărul
când ţi-a spus că n-a construit bomba care a explodat la Vanowen S.C.?
Da.
Dacă n-a construit-o el, cine-a făcut-o?
N-am nicio idee.
Salut!
Am auzit că mă căutai?
Ieri, ni l-ai dat pe Edgar Knowles pe un platou de argint.
Acum spui că a construit toate bombele, cu excepţia celei de acum 2 zile?
Aşa cum spuneam, bomba aia a fost construită folosind clorat de potasiu.
Da, iar Knowles le-a folosit numai pe cele cu baligă de vacă.
Te-am auzit. Asta nu e de ajuns.
Mai e ceva. Am venit în dimineaţa asta
să reexaminez componentele bombei, şi am adunat laolaltă
câteva din fâşiile de hârtie de împachetat
care au fost folosite. Am reuşit să formez
aproape toată pagina a treia a ediţiei din 13 octombrie a "New York Times"-ului.
Grămada asta mi-a sărit în ochi.
Am văzut o mică zimţuire, aproape imperceptibilă, pe marginea de sus.
- Eu nu văd nimic. - N-ai face-o.
Majoritatea oamenilor n-ar face-o, şi de aceea i-am luat urma.
Hârtia folosită în bombă era sub o altă bucată de hârtie
pe care cineva a scris acel cuvânt.
Au presat destul de tare pentru a face crestături.
Deja le-am verificat cu scrisul de mână al lui Edgar Knowles.
- Nu se potriveşte. - Cu tot respectul, Holmes... Şi ce dacă?
Poate a fost ajutat cu bomba. Poate acea persoană a scris
vreo notiţă ciudată în partea de sus a ziarului.
Aşa cum am spus înainte, cred că Edgar Knowles a lucrat singur.
Şi, cum am spus înainte, încă îl plac pentru ultima bombă.
Ameninţările contra Vanowen S.C. nu au fost făcute publice,
ceea ce înseamnă că, în afara poliţiei,
numai angajaţii firmei erau cei conştienţi de ele.
Aş vrea să ceri o citaţie pentru dosarele lor de personal,
- să le pot trece în revistă. - Pentru ce?
Imaginează-ţi că erai un angajat nemulţumit.
Vrei să loveşti compania, dar nu vrei să fii prins,
aşa că de ce să nu profiţi de ameninţările MLP
pentru a planta un dispozitiv propriu?
Tu îl faci să explodeze, ei sunt îninovăţiţi.
- Nu. - Nu?
Nicio citaţie.
Dacă vrei să te înţepi cu cei de la Vanowen S.C, va trebui să te descurci cu ei.
Sunt sigură că va fi aici în orice moment.
Chiar îmi plac acele...
tatuaje.
O să-i dau iar un sms, să văd unde e.
Sunt cu Alfredo. Unde eşti?
Sunt la Vanowen S.C. Trebuie să reprogramăm.
Regret, Alfredo, dar se pare că Sherlock nu ni se va alătura azi.
Ai răbdare.
Prima regulă a unei bune sponsorizări.
Noii-veniţi ca el nu înţeleg întotdeauna amploarea muncii implicate.
Devin frustraţi. Trebuie să fim răbdători şi metodici cu el.
Aveam impresia că nu ai mai fost sponsor înainte.
N-am fost. Dar am avut unul excelent. M-a învăţat tot ce ştia.
Adevărul e că aştept de ceva vreme să fiu sponsor.
Oamenii nu mă roagă niciodată.
Cred că e din cauză că sunt tăcut.
Îţi pot ajuta prietenul, dră Watson.
Trebuie doar să-mi dea o ocazie.
Te descurci?
Da.
Şi mersi că m-ai lăsat să studiez dosarele alea.
A fost o decizie uşoară de luat.
Cred că dacă cineva are ceva cu compania asta, aş vrea să ştiu.
Şi tu eşti un dependent, nu?
De cuvinte încrucişate.
Nu ţi-ai fi dat seama de indiciile alea de la calculator dacă nu erai.
Cochetez cu ele.
Aş vrea să pot spune că doar cochetez cu ele.
Aveam obiceiul ăsta sub control când în ziare apărea unul pe zi.
De când au pus ultimii 50 de ani în arhiva online, sunt o cauză pierdută.
E un miracol că mai apuc să muncesc.
Vrei sex?
Pardon?
Nu sunt dezgustat, dră Vanowen. Sunt doar ocupat.
Probabil am putea aranja o programare.
Flirtezi. Discuţia asta despre cuvinte încrucişate.
Mă găseşti atractiv.
Sentimentul e reciproc, în mare parte.
Musculatura picioarelor tale şi a umerilor tăi
sugerează o anume elasticitate pe care o găsesc destul de ispititoare.
Oricum, trebuie să te avertizez, o relaţie între noi
nu ar trece niciodată de partea fizică.
Fără să te jignesc, desigur. Numai că... nu aşa fac eu.
Salut!
- Întrerup ceva? - Nu.
Nici măcar puţin.
Scuze că am lipsit de la întâlnire, Watson.
După cum vezi, investighez posibilitatea ca un angajat de aici să fi pus bomba.
Nu-i nimic... I-am spus lui Alfredo că ţinem legătura şi că putem reprograma.
- Asta e toată piesa? - Pradeep Singh.
Angajat ca şi copywriter în decembrie 2003.
A fost promovat asociat junior în ianuarie 2007, asociat senior în iunie 2007,
şi, în sfârşit, director asociat la Creaţie în martie 2008.
Văd aici că a fost notificat de Resursele umane la 10 octombrie 2008
pentru că a avut o ceartă cu dvs, dră Wheeler.
Văd raportul de la Resurse Umane, apoi nimic, nicio hârtie...
Da, pentru că contractul său cu compania a încetat.
- Pentru că s-a certat cu dvs? - Pentru că a dispărut.
A venit la muncă, a plecat, nu s-a mai întors.
A fost în toate ziarele vremii.
Poliţia s-a implicat, n-a fost găsit.
Pot întreba ce a declanşat neînţelegerea dintre voi?
Pradeep nu era fericit.
La început a fost un angajat model, dar l-a schimbat ceva.
A devenit... nu ştiu... arogant.
A început să spună că vrea mai multă putere la companie,
mai mult control, şi, la început, i le-am dat.
Pradeep a fost un tip capabil.
Apoi totul s-a schimbat când a venit să ceară a 4-a mărire în 18 luni.
- I-aţi spus că ajunge? - Nu, atunci a pocnit.
Mi-a spus că-mi va părea rău.
A mai lucrat aici cam o săptămână, iar după aceea, a dispărut.
Nu l-am mai văzut.
Pradeep e mort. A murit în 2008.
Din câte am înţeles, dnă Singh, n-a fost găsit niciodată, viu sau mort.
Soţul meu m-a iubit foarte mult, aşa cum îl iubeam eu.
N-ar fi fugit niciodată.
Mi-am păstrat speranţa o vreme, dar într-un final a trebuit să accept
că singura explicaţie posibilă pentru dispariţia lui era moartea.
Credeţi că a fost victima unui act criminal.
Dacă ar fi căzut undeva, dacă făcea un atac cerebral sau un infarct,
cineva l-ar fi găsit.
Pradeep a fost omorât.
Sau a cedat... a pus o bombă la locul său de muncă,
şi apoi a dispărut din peisaj înainte să detoneze.
Aveţi idee cine ar fi vrut să vă rănească soţul?
Nu.
A fost un bărbat cu care s-a certat la birou,
cu câteva zile înainte să dispară, dar poliţia l-a exonerat.
În afară de asta, nu avea duşmani.
- Era un... - Sunt doar curios, dnă Singh.
Aţi modificat camera asta din 2008?
- Modificat? - Remodelat, renovat, reconstruit.
Nu, n-am atins-o de când a dispărut Pradeep.
Nici măcar pentru mucegaiul de pe peretele din spatele acelui dulap?
- Cum de-aţi... - Nasul ştie.
Ne putem uita în curtea din spate?
- De ce? - O formalitate.
De fapt, cred că o să folosesc baia mai întâi. Am mâncat un ou stricat.
Vin şi eu imediat.
A fost... A fost frumos să fim la ţară.
Ne scuzaţi un moment?
- Sigur. - Scuzaţi-mă.
Dna Singh avea dreptate, soţul ei e mort. E mort de ceva vreme.
- Ce tot spui acolo? - Fotografia de la capătul şemineului
îi arată pe Pradeep şi dna Singh stând pe o sofa.
A fost făcută în aceeaşi cameră în care am stat noi.
Am observat câteva discrepanţe
între zidul din fotografie şi cel la care ne uitam noi.
Spaţiul dintre picturi era greşit.
În fotografie, erau la circa 18 centimetri distanţă.
În cameră, 12 centimetri.
De asemenea, atârnă mai jos cu vreo 10 centimetri.
Cineva le-a dat jos, le-a pus înapoi, dar nu a măsurat distanţa corect.
Himali le-a mutat?
A spus că în camera aia nu s-a făcut nimic,
şi, când am dat ramele jos de pe perete,
am văzut că avea dreptate... Nu sunt găuri vechi de cuie
care să corespundă aranjamentului original al ramelor.
Este, totuşi, o mică umflătură.
Umflătură?
Mijlocul peretului e convex, aproape imperceptibil.
De ce? Pentru că gazele eliberate
de cadavrul în descompunere al lui Pradeep Singh
au extins plasticul în care e învelit, împingând în afară.
Stai puţin! Îmi spui că Pradeep e în zidul ăla?
- Asta ar explica şi mucegaiul. - Nu!
Ucigaşul său a îndepărtat izolaţia pentru a face locul cadavrului.
Asta a creat o diferenţă de temperatură
între secţiunea aceea şi celelalte, s-a format condens...
Apoi mucegai.
Acum 4 ani, ucigaşul lui Pradeep a spart secţiunea aia de perete,
l-a vârât înăuntru, apoi a înlocuit şi revopsit peretele de rigips.
- Eşti sigur? - Sunt destul de sigur.
Himali Singh nu şi-a ucis soţul.
Emigraţiile au confirmat că era în Mumbai,
vizitându-şi familia, în cea mai mare parte din octombrie '08.
Nici măcar nu a venit acasă până când nu a aflat că Pradeep era dispărut.
Oricine l-a ucis pe Pradeep, ştia că soţia lui era plecată.
Călătoria ei le-ar fi oferit intimitate şi timp să-l omoare şi să-l ascundă.
Poate Singh avea un tovarăş, cineva cu care a construit bomba.
- Lucrurile au luat-o razna... - E o teorie rezonabilă, căpitane.
Problema e că nu mai cred că Pradeep a avut ceva de-a face cu asta.
Ce e ăla? Buletinul informativ al companiei?
Ăla e biroul lui Pradeep.
Aia e ventilaţia în care bomba a fost ascunsă, chiar lângă el.
Dacă exploda atunci când trebuia, în 2008,
l-ar fi transformat în cel mai nou promovat hamburger.
Fişele de personal de la Vanowen arată că n-a lipsit nici măcar o zi
până în momentul în care a plecat definitiv.
Asta înseamnă că aproape o săptămână în prima parte a lui octombrie
a stat la o distanţă foarte mică de un dispozitiv exploziv funcţional.
Crezi că-i era destinat.
E foarte clar că cineva îl vroia mort pe Pradeep.
Întrebarea e, cine ar fi dispus să meargă atât de departe şi de ce?
Legistul confirmă că Pradeep Singh a fost ucis de o rană prin împuşcare în piept.
Moartea a fost urmată de, şi citez, "mumificare pătrunzătoare".
Asta e tot ce avea în buzunare.
E ciudat... E o cheie pe lanţul de chei
cu un buton ca acela pentru deschiderea maşinii,
dar în mod clar nu e o cheie de maşină.
Nu, asta e cheia unui depozit bancar. Îţi poţi da seama după dinţi.
S.L.B.
Sequoia Liberty Bank?
Cutia nr. 699.
Următorul Film al lui Cheech şi Chong?
Nu e un film bun, dar nu m-a făcut să vreau să comit o crimă.
Filmul s-a dus.
Vezi orificiul de aici? E pentru a nu înregistra peste bandă.
Dacă pui scotch acolo, îţi va permite s-o faci.
Tot ce trebuie să facem e să găsim un VCR... în 2012.
Încă nu ai fost la mine acasă, detectiv Bell?
Am câteva VCR-uri funcţionale.
Îmi place să mă uit la interogatoriile poliţiei din anii '70 şi '80.
Tehnicile erau mai naturale pe atunci, şi, ocazional, învăţ ceva folositor.
Acesta e unul din anchetatorii mei. Aşteptam veşti despre alt caz.
- Te superi dacă vorbesc în particular? - Recepţia mea e la dispoziţia ta.
Care-i treaba, Carlo?
I-am dat mesaj lui Alfredo, şi am aranjat totul pentru mâine.
O cafea la 9:00.
Alfredo, da... Nu cred că asta o să meargă.
Scânteia nu mai e acolo.
Cred că va trebui să-mi caut un sponsor în altă parte.
- Ce tot spui? Tu l-ai ales. - Putem mai mult.
E vorba de noi?
- Ce să fie despre noi? - Ezitarea de a-ţi găsi un sponsor.
Încep să cred că faci pe dificilul pentru că nu vrei să te părăsesc.
Niciodată nu mi-ai spus că eşti amuzantă.
L-ai ales pe Alfredo pentru că ai crezut că n-o să-mi placă de el,
dar acum, că o fac, încerci să-l îndepărtezi şi pe el.
Bine, ceea ce simţi acum... Am mai văzut asta.
Clienţii încep să-şi facă griji despre cum va fi viaţa lor
după plecarea companionului. Prind un fel de teamă a separării.
De fapt, e destul de standard.
Bănuiesc că, din moment ce te-ai opus mereu prezenţei mele aici, nu...
nu mi-a trecut prin cap că şi tu ai putea simţi asta.
Nu ştiu ce pui la cale, dar vechiul eu ar fi vrut sigur puţin.
- Ascultă, eu... - Te-ai întors. Excelent!
Ăla e Pradeep?
Arată de vreo... 25 de ani acolo.
Bună, iubitule!
Mă bucur că, în sfârşit, avem întâlnirea asta.
- Şi eu. - Eşti gata de distracţie?
- Da. - E o prostituată.
Asta e interesant. Una scumpă, după cum arată.
- Vrei să mă ajuţi cu asta? - Sigur.
Bună, dră Vanowen.
Ne putem uita în continuare dacă vreţi, dar aş spune că ne-am găsit atentatorul.
Toate astea numai pentru a-mi pune câteva întrebări?
Doar un formular de consimţământ, dnă. E procedura standard.
Acum vreţi să-mi spuneţi despre ce e vorba?
Bună, iubitule! Mă bucur că, în sfârşit, avem întâlnirea asta.
- Şi eu. - Gata de petrecere?
- Da. - Bun.
Îmi pare rău. Asta ar trebui să fiu eu?
Mi-am dat seama de când am vorbit că aveţi origini modeste.
Tatăl a fost contractor, mama casnică.
Când aţi intrat la Şcoala de Afaceri, aveaţi nevoie de o sursă de venit.
Ceva pentru plata taxelor şcolare, şi să vă asigure bani pentru viitoarea companie.
Din disperare, v-aţi îndreptat spre cea mai veche meserie din lume.
Şi aţi făcut-o cu oarecare gust, aş spune.
Opriţi-l, vă rog.
Ţi-ai construit cu succes o nouă viaţă din cenuşa celeilalte,
şi nimeni n-a aflat vreodată.
Până când Pradeep Singh s-a angajat la Vanowen.
Probabil i-a luat o vreme să-şi dea seama că noua lui şefă era una din femeile
pe care le înregistrase în secret cu ani în urmă,
dar, când a făcut-o, ţi-a tras-o.
Ca să zic aşa.
Trei promovări într-un an? Mie-mi miroase a mită.
Nu. L-am promovat pe Pradeep pentru că o merita.
O mică confesiune...
Găsesc legile anti-prostituţie din ţara asta destul de Victoriene.
Sexul e o marfă. De ce să nu fie o piaţă pentru el?
Dar, desigur, nu toată lumea gândeşte ca mine.
De aceea a trebuit să-l plăteşti pe Pradeep,
până când cererile sale au trecut de punctul unde le puteai împlini.
Apoi te-ai gândit la o cale de a-l ucide.
Deja aveaţi scrisori de ameninţare de la MLP.
Aşa că ai construit o bombă, plănuind să dai vina pe ei.
Dar, când nu a detonat, l-ai împuşcat pe Pradeep şi l-ai zidit.
Bănuiesc că tatăl tău te-a învăţat cum să lucrezi cu rigipsul.
O poveste foarte inventivă, recunosc asta.
Poate să arunce aşa cu noroi în mine?
Vă puteţi suna avocatul oricând, doamnă.
N-a fost o mare surpriză că dvs aţi fost cea care
a căutat birouri noi pentru Vanowen S.C.
Eraţi, la urma urmei, singura persoană care ştia
că era o bombă neexplodată în tavan.
Ştiţi ceva? Cred că-mi voi suna avocatul.
Dacă o faceţi, dră Vanowen,
poate veţi vrea să-i spuneţi că sunteţi pe cale să fiţi arestată.
Aveţi o veche casetă şi nişte teorii idioate. Asta nu e o probă.
Da, dar am găsit ceva pe una din bucăţile de ziar folosit la împachetarea bombei.
O imprimare a cuvântului "novocaină".
O mostră folositoare de scris de mână, dar mesajul în sine e destul de opac.
Până când cineva se gândeşte la pasiunea pentru rebus. Novocaină.
Răspunsul la careul 144 din ziarul "The New York Times", 13 octombrie 2008.
Indiciul era "inamicul durerii", în caz că aţi uitat.
Detectivul Bell şi unitatea specială
tocmai l-au verificat cu mostra de scris pe care ne-aţi dat-o
când aţi semnat formularul de consimţământ.
Detectiv Bell, onoarea îţi aparţine.
Dră Vanowen, vreţi să vă întoarceţi, vă rog?
Sunteţi arestată pentru explozia care i-a omorât pe David Preston şi Roy Smalls.
Asta e o surpriză.
Eram pe drum dă-ţi arăt ceva, apoi am primit mesajul tău.
Da, păi... nu e nimic personal.
Nu o iau personal. Nu-i nimic. Dar dacă tot sunt aici...
De când m-am îndreptat, lucrez cu maşinile companiilor.
Le testez sistemele de securitate.
Bănuiesc că s-au gândit că dacă mă ţin la distanţă,
asta e de ajuns pentru clienţii lor.
Tocmai am primit o nouă însărcinare.
Dra Watson mi-a spus că te pricepi la încuietori.
M-am gândit că poate ai vrea să încerci.
Adevărul e, Alfredo, sunt deja adeptul înfrângerii sistemelor de securitate.
Chestia asta nici măcar nu e încă pe piaţă.
Deci, pe bune... de unde ştii că vei reuşi?
Ştii că vrei să încerci.
Evident, e ideea ta.
Găsirea de puncte comune.
Speranţa e de ajuns pentru a mă gândi mai bine.
Nu va fi de ajuns.
Ce are dacă-l cunoşti pe tip?
Într-un fel sau altul, voi ieşi din viaţa ta în câteva săptămâni.
Poate ţi-e teamă de ziua aia. Poate numeri secundele.
Oricum ar fi, o să mă asigur că vei fi pregătit în clipa aia.
Promit.
Dacă-l ajut cu însărcinarea asta, nu înseamnă că va fi sponsorul meu.
Normal că nu înseamnă asta. Sunt destul de independent.
Normal că eşti.
Imobilizator montat de fabrică, sau sistem de urmărire de pe piaţa de accesorii?
Nu spune.
Nu-i nimic. O să-mi dau singur seama.
Ştii, sunt în întregime independent.
Traducerea şi adaptarea Little Badger
Sincronizare WEB-DL: www.titrari.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro