Iată-l pe Owens, galezul. A trecut frumos de Neep.
Owens încă se îndreaptă spre careu.
Trimite larg spre Marwick. Marwick o prinde şi pasează spre Williams.
Williams dă o pasă frumoasă. Mountroy e acolo. E în plasă!
Un cap puternic de la Mountroy şi Manchester United preia conducerea!
E 2-1 aici, iar Arsenal a prins din nou defensiva pe picior greşit.
Nu. Nu. Nu! Nu!
Nu. Nu! Nu!
Nu!
- Ce fac albinele aici? - Bâzâie.
Nu, de ce nu sunt pe acoperiş, cu celelalte?
Văd cum le prieşte temperatura din interior.
Cele 6 săptămâni ale noastre împreună aproape s-au terminat, Watson.
În câteva zile, camera ta va fi liberă.
Mă gândesc foarte serios să o transform într-o mare stupină.
În sfârşit, spaţiul va servi unui scop.
Spui cele mai drăguţe lucruri.
Chiar despre finalul perioadei noastre vroiam să-ţi vorbesc.
Spune.
Când termin cu un client, îmi place să fac nişte protocoale de ieşire.
Sună de rău augur.
Nu, trebuie doar să găsim un moment să vorbim.
E timpul, Watson. Pui prea mare accent pe vorbit.
Cam tot ce au oamenii să-şi spună unul altuia se comunică tactil.
Când mă gândesc la miile de cuvinte
pe care tu însăţi le-ai irosit cât ai stat aici...
Vom lua cina, vom vorbi... verbal, tactil, cum o fi.
Ideea e să reflecteze progresul tău.
Reflecţia e pentru oglinzi. Nu-mi poţi da un raport de evaluare?
Lucrez la o evaluare finală, dar aia e pentru tatăl tău.
Corect, pentru că el e cel care îţi plăteşte comisioane exorbitante.
De fapt, plata mea nu e deloc exorbitantă.
Probabil o va pune pe frigider, cu numeroşii săi magneţi coloraţi.
Nu, stai. Nu are niciun magnet sau vreun interes în mine.
Căpitane Gregson, cu ce vă pot fi de folos?
Proprietarul casei e un contabil public pe nume Ian Vickers.
Suntem destul de siguri că tot el e victima.
- Prin destul de siguri vrei să spui că... - Nu e niciun cadavru.
Doar sânge.
Ăsta e de la o singură persoană?
Am luat nişte păr dintr-un pieptene din baie
pentru a verifica ADN-ul, deci, da, pentru moment.
Secretara lui Vickers a trecut să lase nişte dosare, şi a găsit locul aşa.
Greu de crezut altceva, după arată totul.
Te simţi bine?
Deci, cu excepţia sângelui, locul e curat.
Nicio urmă, niciun martor, nimic.
Oricine a făcut asta... nu ştim absolut nimic despre el.
- E înalt. - Pardon?
E înalt. Şi puternic.
Ar fi trebuit să-şi spânzure victimele de un cârlig.
Cârligul s-a dus acum, dar a fost la un moment dat ataşat
de un dispozitiv cu 3 picioare creat chiar de ucigaş.
L-a asamblat după ce l-a lăsat inconştient pe Vickers,
apoi l-a atârnat cu capul în jos, şi i-a tăiat gâtul.
Gravitaţia şi ultimele bătăi ale inimii sale au scurs
fiecare strop de sânge din corpul lui.
Un dispozitiv cu 3 picioare?
Aici. E de la unul din picioarele lui.
Mai sunt două semne în interiorul perimetrului cu sânge... acolo şi acolo.
După ce l-a golit de sânge pe Vickers,
a dezasamblat dispozitivul, luând cu el şi corpul golit de sânge al victimei sale.
Cum naiba ai dedus toate astea din balta asta de sânge?
De fapt, nu am dedus nimic.
L-am mai urmărit pe nebunul ăsta înainte.
În Londra.
ELEMENTARY Sezonul 1, Episodul 12
Traducerea şi adaptarea Little Badger
Sincronizare WEB-DL: www.titrari.ro
M.
O poreclă simplă pentru un monstru cumplicat.
El e, fără îndoială, cel mai sinistru ucigaş
pe care am avut vreodată neplăcerea de a-l urmări.
E activ din ianuarie 2002.
În ultimii 10 ani, a trecut pe răboj 37 de cadavre.
Imaginea sa n-a fost niciodată surprinsă.
E metodic. E eficient, pe cât e de curat.
Şi nu are niciun gen sau profil al victimei,
ceea ce face aproape imposibil de prezis
când, unde sau pe cine ar putea ataca.
Cea mai vârstnică victimă a sa din Anglia avea vreo 80 de ani.
Cea mai tânără... 12.
Îşi goleşte victimele de sânge, apoi le aruncă cadavrele în ocean.
Cadavrele a 21 din victimele sale au fost recuperate
când au fost aduse de ape pe linia de coastă.
Fără îndoială, celelalte 16 au fost luate de ape.
Şi nu m-ar mira ca şi cadavrul ultimei sale victime, dl Vickers,
să-şi facă apariţia pe una din plajele voastre în următoarele câteva zile.
O să sun Paza de Coastă,
- să le spun să fie atenţi? - Da.
Bănuiesc că laboratorul a confirmat până acum
că sângele de la locul crimei era al lui Vickers?
Toţi cei 5.5 litri.
Fascinaţia pentru sânge a lui M e la fel de misterioasă ca el însuşi.
Pomeneşte de el în corespondenţa sa cu poliţia...
Dar numai foarte rar. Veţi observa că are tendinţa de a divaga.
Nu vă lăsaţi înşelaţi.
Multă vreme am suspectat că M nu e atât nebun
pe cât vrea să ne lase să credem.
Scrisorile sale sunt, în umila mea estimare, o fentă,
o încercare de a face autorităţile, sau pe oricine ar încerca să-l analizeze,
să creadă despre el ceva, când el e, de fapt, altceva.
În sfârşit, M are tendinţa de a ucide la grămadă, aşa că tot NYPD-ul
ar trebui să fie pregătită ca şi alte cadavre să apară.
Am adus la secţie propriile mele dosare despre M, şi aranjez să le citiţi.
- Salut! Ce mai faci? - Destul de bine. De ce?
- Pari ciudat de bine dispus. - Da?
Da, şi aseară, la locul faptei... Modul în care te holbai la sânge.
Bănuiesc că eram uluit. În clipa în care am văzut locul faptei,
am ştiu că poate fi doar opera lui... M.
Iar în dimineaţa asta?
Acum 10 ani, când M a început să ucidă, eram parte integrantă a anchetei.
Totuşi, când ajunsese la victima 36, dependenţa mea scăpase de sub control.
Eram, şi sunt destul de jenat s-o spun, absolut inutil pentru poliţie.
Apariţia lui în State... E o a doua şansă pentru mine.
E ocazia de a face ceva ce ar fi trebuit să fac acum multă vreme...
Să aduc un ucigaş nemilos în faţa justiţiei.
Permite-mi să te întreb ceva. Acest personaj M... care...
Cât de conştient era de tine în Londra?
S-a referit la mine într-o scrisoare sau două. De ce?
Pare o coincidenţă, nu crezi? Venirea lui la New York, curând după a ta?
Păi... Nu m-am gândit la asta.
Pe bune?
Bănuiesc că e puţin ciudat... flatant, dacă stai să te gândeşti.
O să postez câţiva poliţişti în faţa casei tale, până la alte ordine.
- Căpitane, nu cred că e necesar. - Rămân datoare. Mulţumesc.
Mi-am amintit că am o întâlnire peste puţină vreme, dar mă întorc în câteva ore.
O să număr secundele până la întoarcerea ta.
Între timp, m-am gândit să sap în dosarele despre M. Ai multe, pot ajuta.
De fapt, Watson, mă gândesc
că ajutorul din partea ta e ultimul lucru de care am nevoie.
Oricât m-ar durea să recunosc, ai devenit ceva în genul unei cârje.
Trebuie să mă obişnuiesc să lucrez din nou singur.
- Eşti sigur? - Foarte.
În fapt, te încurajez să pleci imediat la întâlnirea ta.
Asta e bine. Incitant. Te voi informa prin mail de progresul meu.
A trecut ceva vreme de când am fost aici. Am fost foarte ocupată.
- Cu...? - Sherlock.
E ultima noastră săptămână împreună, aşa că încerc să ne pregătesc pe amândoi.
Sunt terapeutul tău, Joan.
Confidenţialitatea mea protejează confidenţialitatea ta.
Cum se simte legat de plecarea ta?
Cred că e pregătit.
Mi-a spus să plec devreme azi-dimineaţă, să poată lucra fără mine la noul său caz.
Trebuie să ai sentimente amestecate.
Ştiu cât de revigorantă găseşti munca lui.
De la chirurg ai ajuns să fii consilier pentru dependenţi.
Nu există niciun motiv pentru care să nu faci o altă schimbare,
să continui o muncă de natură mult mai investigativă.
Da... Nu sunt interesată să devin anchetator.
- Îmi place ce fac în clipa asta. - Păi, ăsta-i necazul, mi-e teamă.
Când clientul tău o va lua razna, acel "în clipa asta" al tău va ajunge la final.
Mulţumesc pentru efort.
Mersi, iubitule.
Deci, ce faci?
Are mingea, dar trebuie să muncească din greu să o păstreze.
Owens...
Înainte să plec, mai vrei o rundă?
Te superi, iubire?
Joacă Arsenal.
Iată-l pe Taylor.
Pasează aici.
Mersi din nou, iubitule. A fost amuzant.
Acum Owens.
Bună încercare.
Lasă meciul să continue.
Niciodată n-am numit un arbitru care să nu lase să preia avantajul.
Şi iată şutul!
Arsenal va executa un corner.
Atât de periculos!
A fost trimisă aici de Neep,
şi asta e şansa de a scoate mingea din zona periculoasă.
Bună! Am primit mesajul tău.
Fă cunoştinţă cu Ian Vickers.
A fost adus de ape cu puţin timp în urmă pe Roosevelt Island.
Asta îngustează locul de aruncare a lui M la toată zona de est a Manhattan-ului.
Eu pariez pe Brooklyn Navy Yard.
Are petrol în păr.
- Am observat. - Există o mare concentraţie
de ulei industrial de motor în zona şantierului naval.
Am donat pentru curăţare acum câţiva ani.
O să-mi fie dor de asta.
Poate nu de asta, dar...
Asta.
Să lucrez cu tine.
Cred că ceea ce faci e uimitor.
Vroiam să-ţi spun asta la cina noastră de adio,
dar pare tot mai puţin probabil ca asta să se întâmple.
Oricum, o să aştept afară. Anunţă-mă cu 5 minute înainte şi o să chem un taxi.
Dat fiind că e trecut de 11:00, opţiunile de livrare sunt limitate.
E localul ăla vietnamez de pe 23rd,
dar cred că ai spus că e o faţadă pentru contrabanda cu păsări?
Watson, vreau să fii foarte, foarte tăcută în clipa asta.
De ce?
Deoarece cred că casa noastră tocmai a devenit un loc al faptei.
"Oamenii fac planuri, Dumnezeu râde."
"Acum râd de tine, aşa cum am făcut întotdeauna."
"Crezi că mă onorezi cu urmărirea ta, dar n-o faci."
"Eşti un şoarece care urmăreşte un leu,"
"o simplă planetă pe orbita unui soare arzător."
Ai vorbit cu Ellis şi cu Hitch?
Da. Au fost parcaţi în faţă toată noaptea,
şi nu au văzut pe nimeni apropiindu-se de uşă.
A venit prin spate. S-a umblat la încuietoarea uşii din spate.
Destul de expert, aş putea adăuga.
Bănuiesc că asta răspunde întrebării dacă a venit sau nu la New York pentru tine?
Sincerele mele scuze, căpitane.
Dacă aş fi avut idee că prezenţa mea aici l-ar putea atrage în oraşul tău...
El e ăla sărit de pe fix, bine? Nu tu.
Voi doi ar trebui să împachetaţi câteva lucruri. Vă duc la o casă conspirativă,
până când... toată chestia asta cu M e rezolvată.
Căpitane, nu prea cred că asta e necesar.
Pof...? E un psihopat cu 37 de crime la răboj care te-a luat în vizor,
şi a fost în casa ta.
Dacă m-ar fi vrut mort, m-ar fi aşteptat, n-ar fi lăsat un bilet sforăitor.
- Holmes... - Vrea să intru în joc.
Mă vrea complet implicat. Asta-i tot.
Dacă-ţi faci griji, poţi pune pază în spatele clădirii.
Dar te asigur că sunt în siguranţă aici.
- Atunci ajungem la tine, dră Watson. - Rămân.
Merg unde merge şi el, ţii minte?
Mulţumesc foarte mult. Noapte bună.
Mă bag în pat.
Ce-i cu toate astea?
E o altă proprietate a tatălui meu. Mă...
Mă gândesc să mă mut când drumurile noastre se vor despărţi.
De când?
De când umila noastră casă a fost invadată cu atâta uşurinţă de un psihopat.
Dar i-ai spus căpitanului Gregson că nu erai îngrijorat.
Nu sunt. Doar gândesc în perspectivă.
Am mulţi duşmani.
Poate că următorul nu va lăsa doar un bilet.
Cam atât şi cu prisaca uriaşă din dormitorul meu.
Toţi ceilalţi au plecat, aşa e? Suntem doar noi?
Doar noi.
Omule, am nişte ochelari de soare Gucci super tari... 20 de dolari şi sunt ai tăi.
Nu, mersi.
Prea europeni? Am unii mai americăneşti pentru tine.
Am nişte filme. Am cele mai noi apariţii.
- Am şi nişte filme de Oscar! - Dispari!
Haide, omule, poţi măcar să te uiţi, te rog?
Am spus să dispari!
Băi, guştere, tocmai mi-ai spart telefonul.
Da, aşa e, mai bine ai fugi.
Perioada cât am lucrat cu Sherlock Holmes a fost extrem de...
Scuze că vă deranjez. Îşi făcea drum spre veranda dvs.
Pretinde că e un prieten al dlui Holmes. Îl cunoaşteţi?
Nu. Iar Sherlock nu e aici momentan.
Holmes mi-a spus să-i dau mesaj, dar n-am putut
pentru că mi-am spart telefonul. E singurul motiv pentru care sunt aici.
Spuneţi-ne, şi-l punem să-şi vadă de drum.
- Eşti prieten de-al lui? - Asociat. El n-are prieteni.
E-n regulă, poate rămâne.
- Căpitanul a spus să-i oprim pe toţi. - Un negru?
Dacă am nevoie de voi, o să folosesc staţia radio
pe care mi-a lăsat-o detectivul Bell.
- În regulă. - Mulţumesc.
- Eşti "paraşută"? - Nu.
- Ştiu cum face Holmes. - Corect. Pentru că eşti asociatul lui.
Niciodată nu am fost de fapt în casa lui.
De unde-l ştii pe Sherlock?
Acum o vreme, eu şi un amic înşelam oamenii în Washington Square Park.
Eu stăteam de vorbă cu ei, Levon le fura portofelele.
Niciunul nu s-a prins, cu excepţia lui Holmes.
Ne-a spus să i-l dăm înapoi. Dar nu ne-a turnat.
Acum doar ne mai foloseşte din când în când.
Cum adică, vă foloseşte?
Ceva mai devreme a venit la mine şi la câţiva din băieţii mei
şi ne-a spus să verificăm câteva hoteluri, să căutăm un tip.
A spus că cine-l va găsi va primi câteva sute de dolari.
Şi l-am găsit... Aşa că sunt aici să iau banii.
Dacă ăsta e cine cred eu, e periculos. N-ar fi trebuit să te apropii de el.
Da, Holmes ne-a avertizat să rămânem în locuri publice.
L-am urmărit, l-am făcut chiar să vorbească cu mine, ca să fiu sigur că el era.
E englezoi, exact cum a spus Holmes.
Hei!
O să se întoarcă curând? Pentru că trebuie să fiu plătit.
Îmi poţi explica asta?
Am primit-o de la un prieten de-al tău... Teddy?
Nu?
Dar asta?
Am dat un tur casei cât erai plecat. Am găsit altele 3, exact ca ăsta.
Pot doar să-mi imaginez câte nu am găsit.
Asta e amuzant. Când m-am mutat aici, nu mi-ai pomenit nimic de micul tău...
sistem de supraveghere.
Ăsta e locul meu sacru.
Chiar credeai că nu ar fi măsuri de securitate?
Bine.
Ăsta e M?
Ai spus la o gaşcă de copii să verifice hotelurile în căutarea lui. De ce?
Observă mâinile.
Mănuşi MG de condus... destul de scumpe.
Dar nici pe departe la fel de scumpe ca pantofii săi John Varvatos. M are bani.
Măcar asta e evident. De asemenea, a emigrat recent în New York.
De ce am presupus că va fi într-un hotel, şi nu într-o proprietate deţinută de el?
Păi, e destul de simplu.
Am simţit parfumul ciudat de pe biletul pe care l-a lăsat.
Mi-am dat seama repede că era, de fapt, o combinaţie de parfumuri.
Acelea de săpun de mâini foarte scump
şi pe cel şi mai scump de şampon pe bază de mentă.
Fiecare produs e folosit de diferite hoteluri de lux
din jurul oraşului, dar numai un lanţ, Betancourt, le are pe amândouă.
Eu şi locotenenţii mei am luat fiecare un Betancourt, şi l-am căutat pe M.
Toate sunt foarte impresionante, dar vreau să ştiu
de ce ai împărţit poza unui ucigaş în serie căutat
cu o gaşcă de copii, în loc să mergi la NYPD.
Acum câteva săptămâni, ai aflat de existenţa unei femei pe nume Irene Adler.
Ţi-am spus că a murit.
M a ucis-o.
Evident, şi-a dat seama că ajutam poliţia britanică în vântoarea lor de a-l găsi.
M-a luat la ochi, a făcut lucrurile personale.
În ce priveşte de ce nu dau informaţii NYPD-ului,
e destul de simplu: nu am nicio intenţie de a-l captura pe M.
Am toate intenţiile de a-l tortura... şi de a-l ucide.
Cum adică plănuieşti să-l torturezi şi să-l ucizi pe M?
Greu de imaginat că puteam fi mai clar, Watson.
- Asta nu e o glumă. - Nu. Asta e răzbunare.
Stai! De ce eşti aşa calm?
O să-ţi spun un mic secret. Nu sunt calm.
Abia de arăt un calm exterior. În interior, sunt un vulcan.
Visez la acest moment de ceva vreme...
Un an, şase luni, 22 de zile, ca să fiu mai exact.
- Atunci a ucis-o. - Pe Irene.
Eram împreună de 7 luni în acel moment.
N-o să te plictisesc cu detaliile iubirii noastre.
E suficient să spun... Eram tare "lovit".
Până în acel punct al vieţii mele,
găseam majoritatea femeilor destul de plictisitoare...
haine şi parfumuri care aveau un final fiziologic.
- Irene era diferită. - Erai îndrăgostit.
Anterior omorârii ei, foloseam drogurile... în scop recreativ.
Ceva de făcut când eram plictisit,
sau aveam nevoie de un impuls în timpul unei anchete dificile.
După Irene, am pierdut controlul.
Am folosit... Diverşi stimulenţi
în timp ce încercam să ajut autorităţile să-l identifice pe M.
O dată nu am dormit câteva săptămâni. Da.
Când pista s-a răcit, într-un final, m-am întors spre opiacee.
Sunt recunoscătoare să ştiu toată povestea,
dar ai străbătut cale lungă de când cu Londra.
N-o să te las să rişti totul urmărind un psihopat.
Ştii, nu cred că înţelegi, Watson.
Fără tine, nimic din toate astea nu ar fi fost posibil.
Tot ce m-ai ajutat să fac în ultimele 6 săptămâni...
fiecare şedinţă la care m-ai târât,
fiecare exerciţiu pe care m-ai convins să-l fac...
toate m-au pregătit pentru acest moment.
Nu arunc nimic din ce-am învăţat.
Mă folosesc de asta.
Sunt mai logic şi mai concentrat ca niciodată.
Am o claritate în gândire care e...
înfricoşătoare.
Nu te-am ajutat să-ţi revii ca să devii un ucigaş.
Nu ţi-ai dat seama că asta făceai.
Şi nici eu.
Nu până când nu am intrat zilele trecute la locul crimei.
Am văzut lucrarea lui M.
Mi-am dat seama că mi s-a dat o a doua şansă.
De-asta n-ai vrut ieri să te ajut cu dosarele despre M?
Ştiai că voi vedea numele lui Irene, şi aş ştii că pui ceva la cale?
Am fost singura care a putut face legătura.
Speram să nu avem această discuţie.
Nu vreau să te simţi responsabilă pentru ceva pe care trebuie să-l fac.
M-ai minţit pentru că ştiai că ce pui la cale e greşit.
Dacă te gândeai să mă urmăreşti, te sfătuiesc foarte serios să n-o faci.
N-o să te urmăresc.
Dar ştii că va trebui să-l sun pe căpitanul Gregson.
Fă ce simţi că trebuie să faci, Watson.
Eu voi face la fel.
Theodore...
Am auzit că mi-ai cunoscut azi unul din asociaţi.
A spus că ai ceva pentru mine.
Asta depinde. Tu ai ceva pentru mine?
Corect.
Acum, spune-mi tot ce ai văzut azi.
Ce este?
Bavaro, eşti bine?
De unde naiba ai luat aia?
Ticălosul! Sunt ofticat.
Primesc răzbunare.
Am pierdut prieteni la datorie din cauza unor scursuri.
Crede-mă, de multe ori m-am gândit să-mi fac dreptate singur.
Dar n-am făcut-o. Poate nu e poliţist,
dar a stat destul în preajma organelor legii pentru a ştii asta.
Puştiul ăsta, Teddy... Ce-a spus despre ucigaş?
Doar că stă la un hotel de lux.
Sherlock a dedus că era vorba de lanţul Betancourt.
O să-mi pun oamenii să verifice hotelurile Betancourt, să vadă dacă nu-l pot găsi.
Nu cred că numai pe M trebuie să-l căutăm.
Dacă nu e la hotelul lui, e deja în mâinile lui Sherlock.
Arsenal pare puţin înverşunată pe măsură ce jocul continuă.
Santiago se mişcă spre dreapta. Tânărul spaniol
arată bine aici, în primul său meci. Taylor îl urmăreşte
la centrul terenului, lovindu-l la călcâie.
Placaj puternic din partea lui Taylor.
Se pare că Browns întinde mâna spre buzunar.
Da, îi acordă cartonaş galben lui Taylor, în minutul 70.
Asta în mod sigur va face lucrurile interesante pentru Tunari
pe măsură ce se agaţă de orice.
Asta e o glumă. De-abia l-a atins.
Fan Arsenal.
De parcă nu aveam destule motive să te detest.
- Tu! - Eu!
Baston de poliţist.
Sper că nu te superi că eşti agăţat cu capul în sus...
Ştiu că preferi exact opusul pentru victimele tale.
Ţi-ai dat seama deja de unde o să începi?
Nu.
Speram să folosesc...
albinele într-un anume fel, dar mi-a trecut prin cap că ai putea fi alergic.
După atâta bătaie de cap, n-aş vrea ca distracţia să se termine prea repede.
Ar fi păcat.
Totuşi, sunt puţin surprins.
Te credeam mai mult un tip ca la carte.
De ce aici?
De ce nu mă duci direct la închisoare?
Cred că ştii de ce.
Cred că nu ştiu.
Irene.
Să pretinzi că numele nu-ţi este cunoscut nu va uşura lucrurile pentru tine.
Addison?
Adler.
Irene Adler.
A fost ucisă în apartamentul ei,
în Camden Lock, cam acum un an şi jumătate.
Scuze să te dezamăgesc, prietene, dar n-am fost eu.
Nu, normal că n-ai fost.
A fost probabil un alt psihopat care scurgea de sânge cu un dispozitiv tripod?
Am fost închis în Brixton pentru 6 luni.
Nu pentru crimă, desigur.
Am avut o neînţelegere cu un fan Man United.
Dădea târcoale p-acolo, înjurând Arsenalul.
Nu l-am paralizat. Doar l-am caftit puţin.
Şi, în timp ce făceam închisoare,
am citit în ziare că infamul "M" lovise din nou.
Imaginează-ţi surpriza mea.
Dar tu m-ai dezamăgit.
Şi Scotland Yard-ul, desigur.
Să picaţi aşa uşor în plasa unui imitator?
Spune-mi...
Tu şi dra Adler eraţi împreună?
Trebuie să recunosc, sunt puţin dezamăgit de tine.
Credeam că o să fii un mincinos mai bun.
Nu mint.
Păi, de ce-ai face-o, când te aşteaptă o moarte agonizantă?
Am fost în Marina Regală.
- Moartea e o veche prietenă. - Da?
Ce zici de tortură?
Şi ea e o veche prietenă?
M-ai făcut un om de nimic.
Acum doar îţi returnez favoarea.
Eram la etaj.
Ţipam, dar scotchul era atât de strâns la gură, că nu pu...
- N-am putut... - Nu-i nimic. Nu-i nimic, dră Cullen.
Luaţi-o încet.
Atunci am văzut piciorul celui de-al doilea bărbat.
- A trecut chiar pe lângă mine. - Aţi apucat să-i vedeţi chipul?
A spus ceva bărbatului care mă legase,
dar nu am auzit din cauza tv-ului, dar după un minut,
al doilea bărbat s-a întors în hol.
A spus că-mi va da drumul.
A spus că nu vrea să mă întorc.
Mi-a spus că ar trebui să aştept 10 minute,
şi apoi să sun la poliţie.
A spus chiar şi "te rog".
- Avea accent? - Cred că era englez.
Cred că şi primul bărbat era englez.
Se uita la un meci de fotbal englezesc...
la televizorul meu.
Vă amintiţi vreun alt detaliu despre oricare dintre cei doi bărbaţi?
Al doilea,
cel care m-a eliberat... avea un fel de cretă pe pantofi.
- Cretă? - Pudră.
Era albă.
Dră Cullen?
Îmi pare rău. Ne scuzaţi.
Cred că ştiu unde s-a dus Sherlock.
Aseară se uita la nişte poze cu alte proprietăţi ale tatălui său din New York.
Spunea că se gândeşte să se mute.
Dar poate căuta un loc unde să-l ducă pe M după ce-l găseşte.
Ce te face să crezi că ăla ar fi locul?
Era în renovare. Era pudră albă peste tot.
- Ai o adresă? - Nu.
Cred că ştiu cum putem găsi una.
Ţi-a spus cineva că loveşti ca o femeie?
Da, o femeie mi-a spus-o o dată.
Dar era mult mai masivă ca mine.
Şi răpitorul de tinere fete pe care ea le folosea să se prostitueze, deci...
Păi, pentru un derbedeu, te mişti destul de repede.
Ce? Mi-am aruncat primul cadavru aici acum 72 de ore?
- Ce-o să faci? O să sari într-un avion? - Unde ar trebui să zbor?
Londra?
Ce te face să crezi că m-aş întoarce acolo?
Ce tot spui acolo? "Să te întorci"?
Încerci să-mi spui că acum locuieşti aici?
Ştii că locuiesc aici. Ai fost în casa mea serile trecute.
Mi-ai lăsat un bilet. Aşa te-am găsit.
Aia era casa ta?
Nu arăţi bine, M. Nu te superi dacă-ţi spun M, nu?
Ceva nu e în regulă.
Nu sunt ce crezi tu că sunt.
Nu sunt un ucigaş în serie. Sunt un asasin! Am un angajator!
Ascultă...
Am primit de la el numele tuturor celor pe care i-am ucis.
El mă plăteşte.
Deja ţi-am spus că eşti un mincinos îngrozitor, nu?
Nu mint.
El m-a vândut.
Nu mi-a spus că eşti aici.
- Cine nu ţi-a spus? - Angajatorul meu.
Modul de operare, biletele, toate prostiile cu "ucigaş în serie"! El a fost!
Să spunem că te cred.
Care a fost motivul lui pentru omorârea a 37 de oameni?
Nu ştiu. Nu l-am întâlnit niciodată.
Îmi trimite mesaje cifrate pe telefon.
E acolo, în haina mea.
Aruncă o privire, dacă nu mă crezi.
"Gobbledygook". Nu dovedeşte nimic.
Sebastian Moran... Ăsta e numele meu real.
Verifică!
Bătaia în care am fost implicat... A fost un proces, a fost în ziare.
N-o puteam răni pe iubita ta. Vei vedea că spun adevărul.
Întotdeauna vorbea despre tine.
Trebuie să fi fost obsedat sau aşa ceva. Avea o fascinaţie.
Nu mi-a spus că eşti aici,
şi să fiu al naibii dacă mi-a spus că ăla era apartamentul tău.
Nu m-ar mira ca el să fie cel care a ucis-o pe preţioasa ta Irene.
Nu.
- Nu-l lăsa să te joace şi pe tine! - Nu.
Tu eşti.
Tu trebuie să fii.
Ascultă...
Mă poţi omorî pentru toţi ceilalţi, dar iubita ta...
Ăsta a fost el.
Ăsta a fost Moriarty.
Tocmai m-au sunat de la Departamentul Locativ,
şi mi-au spus că compania tatălui lui Holmes
a aplicat pentru un permis de renovare
cam acum 6 luni pentru un apartament în Brooklyn.
Adresa e 3203 North Sixth Street.
În clipa asta au permise pentru altă clădire?
Nu.
Atunci, să presupunem că asta e cea pe care o căutăm.
Spune echipelor speciale să vină acolo.
Pe Moriarty îl vrei, nu pe mine.
Îmi amintesc că spuneai că nu ţi-e frică să mori.
Nu frică simt acum.
E furie.
Furie îndreptăţită.
Moriarty m-a vândut, şi o să mă răzbun.
Eşti un monstru.
Un sadic.
Un ucigaş.
Sunt toate alea...
dar nu sunt un mincinos.
Sună la închisoarea Brixton,
ei îţi vor spune că eram închis când Irene a fost ucisă.
Nu.
Nu puteam fi în două locuri în acelaşi timp.
Uită-te la mine, Holmes.
- Îţi spun adevărul. - Tu ai ucis-o.
- Nu i-am atins de un fir de păr! - Tu ai ucis-o.
Moriarty a spus că erai obsedat de puzzle-uri.
Dar el e cel mai mare puzzle peste care vei da.
Omoară-mă acum,
şi vei omorî cel mai bun indiciu pe care-l vei avea.
Ştiam că vei lua decizia corectă.
Eşti o raritate pe lumea asta, Holmes.
Eşti un om onorabil.
Un statistician faimos a spus cândva
că în timp ce omul în sine e un puzzle nerezolvabil,
în colectiv el devine o certitudine matematică.
De exemplu, nu poţi spune ce va face un anume om.
Dar poţi, cu precizie, să spui ce va face un om obişnuit.
Indivizii variază, procentajul rămâne constant.
Aşa spune statisticianul.
Eu nu sunt un om obişnuit.
Rămâi aici.
Holmes! Dacă eşti aici, întinde-te pe pământ imediat!
Liber! Liber!
Da.
Faci mişto de mine?
- Am ajuns prea târziu? - Da, am ajuns.
Tocmai am primit un telefon de la Bell.
Holmes tocmai a intrat în secţie acum 5 minute... cu M.
Pentru ultima oară, prietene. Holmes nu m-a răpit.
Eu l-am ademenit în casa drei Cullen, apoi m-a urmărit la acel apartament.
Un apartament care se întâmplă să fie deţinut de tatăl său?
Da, eram conştient de asta.
M-am gândit că ar fi mişto ca ei să găsească cadavrul lui Holmes
pe proprietatea tatălui său.
Îţi mai poţi explica o dată rănile?
L-am atacat.
El s-a apărat.
E foarte simplu.
Te-a înjunghiat.
Într-un final, da.
Un miracol, pe bune!
A ratat fiecare organ important,
după cum spunea doctorul care a venit în celula mea.
- Un noroc! - Ce pot spune?
Am dus o viaţă fermecată.
Îţi scapă o poveste de toată pomina acolo.
Rana prin înjunghiere pe care o are?
Pretinde că v-aţi luptat,
dar sunt destul de sigură că, dacă era aşa, ar fi fost mult mai multe daune.
Pare mai mult să fi stat pe loc.
Poate era chiar legat.
Am fost chirurg.
Nu ştiu dacă aş găsi o cale să înjunghii un om fără a face ceva pagube reale.
Dacă asta ai vrut să faci, sunt impresionată.
- Dacă încercai să subliniezi ceva... - A presupus că mă cunoaşte,
şi a trebuit să i se arate că nu e aşa.
Spune că e dispus să recunoască toate crimele, dar nu te va turna.
Crede că a fost înşelat.
Crede că sunt cea mai bună şansă pe care o are
de a-l aduce în faţa justiţiei pe cel care l-a înşelat.
Plănuieşti să-l ajuţi?
- A ucis-o pe Irene. - Nu.
După cum s-a dovedit, n-a făcut-o.
Era în închisoare în momentul morţii ei.
Am primit confirmarea cu puţin timp în urmă.
Îmi pare rău că te-am minţit, Watson.
Ultimele zile au fost... enervante.
Nici acum nu sunt sigur că am luat decizia corectă lăsându-l pe M să trăiască.
E straniu, pe bune.
Rareori deciziile pe care le iau sunt conflictuale.
Bănuiesc că asta e frumuseţea gândirii deductive.
Face o ştiinţă din aproape orice.
Nu asta.
O să-mi fie dor de asta.
De asta, nu atât de tare.
Ci de asta...
Să lucrez cu tine...
Cred că ceea ce faci e uluitor.
Îmi pare rău că ultimele noastre zile împreună au decurs aşa prost.
Bună, sunt Joan Watson, vă sun din New York. Dl Holmes e disponibil?
Bine.
Puteţi să-i spuneţi...
Îmi fac griji pentru fiul său şi aş vrea să mai stau o vreme.
Dră Watson, am primit mesajul dvs, dar nu vreau să rămâneţi.
Mulţumesc. Veţi primi curând ultimul cec.
Watson, ce este?
L-am sunat pe tatăl tău aseară.
Dat fiind tot ce s-a întâmplat, am recomandat să mai stau o vreme.
Şi?
A fost de acord.
Bănuiesc că prisaca va avea de aşteptat.
Traducerea şi adaptarea Little Badger
Sincronizare WEB-DL: www.titrari.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro