- Ai învăţat ceva, Watson? - Da.
- Că lupţi murdar. - Lupt fără milă.
Un obicei pe care ar trebui să-l deprinzi
dacă vrei să te aperi
de atacatori mai mari şi mai putrenici.
Ceea ce s-ar putea întâmpla, dacă nu ne limităm
doar la anchetarea infracţiunilor comise de copii mici
sau de pisici mari.
Bună, Stăpâno!
Poftim?
Închide şi sună la 911.
Cere să fie anunţat căpitanul Thomas Gregson de acest apel.
Voi fi acolo curând. Da.
Bine. Grăbeşte-te, Watson.
Ne aşteaptă un cadavru.
Apelul a venit pe la 10:30.
Un client nou căuta PC uşoare,
- şi ceva lovituri DG. - Poftim?
PC, pedeapsă corporală. DG, lovituri deasupra genunchiului.
A spus că uşa va fi deschisă. Am intrat, şi l-am găsit.
Era aşa când ai ajuns aici?
Avea o mască pe faţă.
I-am dat câteva comenzi. N-a reacţionat.
La început, am crezut că era încăpăţânat.
Unii sclavi fac asta.
Pe urmă, l-am pocnit cu asta. Tot nimic.
I-am dat masca jos şi am văzut că...
Era mort.
Şi atunci l-ai sunat pe Holmes.
Cum de vă cunoaşteţi?
Eu şi Stăpâna Felicia am discutat la o expoziţie
despre instrumentele de tortură de-a lungul istoriei.
Mi-am dat seama că avem câţiva prieteni în comun.
Am ţinut legătura.
Bine. Numele victimei noastre e Titus Delancey.
Se pare că locuia aici,
şi, conform ăsteia, e director executiv la "APMG Consultare Financiară".
Şi a plătit pentru câteva lovituri.
Dră Felicia, acesta e detectivul Bell.
Îţi va lua declaraţia.
Dincolo de sosirea iminentă a Stăpânei Felicia
care l-a făcut pe acest tip să se excite atât de tare
încât i-a provocat un atac de cord,
nu cred că ea l-a ucis.
Statistic vorbind, s-ar potrivi.
Stopul cardiac e cea mai comună cauză a morţii
pentru bărbaţii de peste 50 de ani.
- Nu e pic de pudră de talc. - Pardon?
Când îmbraci o îmbrăcăminte de latex ca asta,
e ca şi cum ţi-ai pune un costum de baie
care e cu doă numere mai mici şi deja ud.
Pudra de talc e în general necesară.
Un bărbat de talia dlui Delancey
n-ar putea îmbrăca acest costum fără un ajutor.
Spui că cineva l-a ajutat să-l îmbrace.
Observă linia albastră din jurul buzelor sale.
E methemoglobinemie.
Celulele sale sanguine nu mai reţin oxigenul.
De obicei, e un semn de supradoză de nitroglicerină.
Nitroglicerina se prescrie pentru probleme cardiace.
Dacă lua, ar putea fi o supradoză.
Dacă are medicamente, probabil sunt sus.
Cu reţetă sau nu,
supradoza accidentală e improbabilă.
O doză letală pentru un bărbat de talia lui
ar fi de 8-10 tablete?
Sunt multe de luat din greşeală.
Coniac.
Modul perfect de a masca mirosul nitroglicerinei.
Aia ar putea fi o probă!
Da, da, da.
Am lăsat destul lichid pentru analizele de laborator.
Sunt destul de sigur că vor confirma rezultatele mele.
Ce rezultate?
Atenţie!
Nitroglicerină, în mod sigur. Bărbatul ăla a fost otrăvit.
SHERLOCK HOLMES ŞI DR. WATSON Sezonul 2, Episodul 3
Traducerea şi adaptarea Little Badger
== Mulţumiri lui elderman ==
Pentru că atunci când noaptea ta se termină
cu un tip mort într-un costum de cauciuc,
de ce să nu-ţi începi dimineaţa cu unul viu, care ţine un bici?
Un cadou de mulţumire de la Stăpâna Felicia pentru că am ajutat-o.
Când nu exersam în dimineaţa asta, cercetam cazul mai departe.
Detectivul Bell a vorbit cu soţia lui Titus Delancey.
Ea şi cei doi fii ai ei se pregătesc să se întoarcă
de la casa de vacanţă a familiei din Bedford.
Ea jură că, din câte ştie,
soţul ei nu era interesat de sado-masochism.
- Îmi dai voie? - Da. Te rog.
Probabil spune adevărul.
Am verificat toată casa aia şi nu era niciun semn
de chestii sexuale pe nicăieri.
Ceea ce mă face să cred
că acel costum în care a fost găsit dl Delancey
a fost adus de cel care l-a otrăvit.
Şi, foarte probabil, a fost achiziţionat recent,
dat fiind luciul latexului.
Crezi că după ce ucigaşul l-a otrăvit pe Titus Delancey,
l-a băgat într-un costum de latex nou-nouţ,
şi l-a lăsat să fie găsit de o dominatoare?
Nu doar l-a vrut mort pe Delancey,
l-a vrut umilit.
E foarte posibil.
Iar răspunsurile sunt la îndemâna noastră.
Am aflat că acea marcă de costum
e vândut în numai două sex shop-uri din Manhattan.
Din fericire pentru noi,
deşi trist pentru supuşii cu talie mare,
unul din aceste magazine vinde doar mărimi mari,
ceea ce înseamnă că costumul XXL al victimei
a fost achiziţionat dintr-un magazin numit "Salonul plăcerii".
Cred că ştiu unde vom merge în dimineaţa asta.
Mă scuzaţi. Sunt detectivul Bell, NYPD.
Eu şi colegii mei anchetăm uciderea unui bărbat
găsit într-un costum negru de latex, mărimea dublu-XL.
Credem că a fost achiziţionat de aici.
Speram că ne-aţi putea da
numele clienţilor care au cumpărat unul în ultima lună.
Sigur. Mă bucur să ajut.
Imediat cum vă întoarceţi cu o citaţie.
Ai auzit partea cu anchetarea unei crime, nu-i aşa?
Treaba voastră e să rezolvaţi infracţiunile.
A mea e să protejez intimitatea clienţilor
de o poliţie dornică să demonizeze riscurile sexuale.
Nu, presupun că n-ar trebui să fiu surprins de standardele tale morale.
Porţi pantaloni de piele.
Mă scuzi.
Ăsta e singurul raft de costume de latex?
Da.
Trebuie să presupunem că ucigaşul le-a atins pe toate
pentru a găsi mărimea potrivită, şi, dacă nu-i aflăm numele,
măcar îi putem lua amprentele.
Ar trebui să ducem tot raftul la secţie, să căutăm amprente.
- Un plan minunat! - E marfă de mii de dolari.
Ştii că ai nevoie de o citaţie
- şi pentru alea, nu? - Ştiu.
Voi sunaţi-l pe căpitan.
Eu o să aştept aici citaţia,
fluturându-mi legitimaţia, întâmpinând clienţii.
Singurul costum XXL vândut luna asta a fost aseară.
Pe la 9:30.
Eram aici.
Tipul clar nu cumpăra pentru el.
Purta cel mult mărimea M.
- O să avem nevoie de numele lui. - Nu-l am.
A plătit cu banul jos.
Dar i-a scos de la bancomatul ăla.
În caz că eşti nesigur la ce te uiţi, dle Jefferies, ăla eşti tu,
aseară, la 9:38,
Şi, dacă apartamentul tău nu arată ca un sex shop,
nu erai, aşa cum ai pretins acum câteva minute,
- acasă, uitându-te la televizor. - Am ieşit să mă plimb.
Am uitat că m-am oprit acolo.
Se pare că asta nu e tot ce-ai uitat.
Ai cumpărat un costum fetiş
şi ţi-ai vârât şeful în el.
Probabil imediat după ce l-ai otrăvit.
Nu, nu e aşa. Nu l-am otrăvit pe Titus.
Deja v-am spus asta.
Ai multe probleme, dle Jefferies.
Nu te putem ajuta dacă nu eşti sincer cu noi.
Bine.
Am cumpărat costumul ăla. Şi l-am băgat pe Titus în el.
Dar nu l-am ucis.
Eu şi Titus trebuia să luăm cina aseară.
Am ajuns acasă la el pe la 8:45.
Când n-a răspuns la uşă, m-am dus prin spate.
Uşa de la terasă era deschisă,
şi l-am văzut pe Titus în sufragerie, întins pe podea.
Am intrat şi, când am ajuns acolo, era deja mort.
Nu avea puls, nu respira.
Am presupus că a avut un stop cardiac.
Vă jur, n-am ştiut că a fost otrăvit
până când n-am auzit dimineaţă despre asta, la ştiri.
Eşti şef la Achiziţii la APMG, corect?
Cu Titus dispărut,
sunt sigur că eşti în cursa pentru director executiv.
Da, sunt.
Dar n-aveam nevoie ca Titus să moară ca să se întâmple asta.
Acum câteva săptămâni, când Titus a anunţat
că se pensionează la sfârşitul anului,
eram deja pe lista scurtă de înlocuitori.
Atunci, de ce-ai pus costumul pe el?
De ce-ai sunat-o pe Dominatoare?
Contractul lui Titus îi garantează o plată uriaşă la pensionare.
125 de milioane ca plată unică. Dacă moare,
banii aceia merg la familia lui.
Contractul lui conţine şi clauze morale.
Aşa că l-ai îmbrăcat cu costumul,
ai aranjat cu Dominatoarea,
doar ca bonusul de pensionare să nu fie plătit de companie?
Sunt 125 de milioane de dolari în plus în cuferele noastre.
Bonusurile de sfârşit de an ar fi fost imense.
Băieţi, dacă mă acuzaţi că sunt un ticălos zgârcit,
cu o judecată foarte îndoielnică, atunci sunt vinovat.
Dar vă jur că nu sunt un ucigaş.
Tocmai am vorbit cu laboratorul.
Confirmă nitroglicerina din paharul lui Titus Delancey,
dar spun că sticla de coniac era curată.
Cine l-a otrăvit era în cameră, când şi-a turnat de băut.
Un paznic de la APMG
spune că Jefferies a fost la birou până pe la 8:00 p.m.,
iar legistul spune că aia e ora la care Delancey a murit.
Dl Jefferies a folosit cadavrul şefului său pe post de manechin,
dar nu l-a ucis.
Otrăvitorul nostru e încă liber.
I-am cerut soţiei lui Delancey să mă anunţe
când ea şi băieţii se întorc în Riverdale.
Spune că va fi acolo în 20 de minute.
În regulă.
Am vorbit cu Titus ieri după-amiază.
N-a pomenit de vreun plan pentru seară.
Iar tu şi băieţii aţi rămas peste noapte în Bedford.
Da. Avem o casă acolo.
A fost seara liberă a bonei.
Noi trei am avut o seară liniştită acasă.
Dnă Delancey,
te poţi gândi la cineva care ar fi vrut să-ţi rănească soţul?
Nu mă pot gândi la cineva anume.
Dar Titus a fost un om de succes.
Nu e uşor să reuşeacă fără să-şi facă duşmani.
Bieţii băieţi...
Deja au mai trecut o dată prin asta.
Mama lor a murit de cancer acum 5 ani.
Când te-ai căsătorit cu dl Delancey?
Acum vreo 3 ani.
Peri?
Doamne! Am venit cât de repede am putut.
Îmi pare nespus de rău.
- Ce fac băieţii? - Suferă.
Zack, mai ales.
Aceasta e bona noastră, Anne Barker.
Acesta e căpitanul Gregson.
El şi colegii săi anchetează ce s-a întâmplat.
Anne...
- Barker? - Da.
Da. Sherlock Holmes.
Încântată de cunoştinţă.
Merg să văd ce fac băieţii, bine?
Ce este?
Hai afară un moment, te rog.
Ne scuzaţi.
Îţi aminteşti de cazul lui Abigail Spencer,
de la începutul anilor '90? O fată de 15 ani din Michigan.
A fost acuzată că şi-a otrăvit fatal tatăl.
- Da. A fost în toate ziarele. - Da.
Acel caz a implicat şi o supradoză de nitroglicerină.
Am urmărit procesul îndeaproape. Am fost fascinat de el.
Şi eu aveam 15 ani pe atunci.
A fost achitată, nu-i aşa?
Da. Mulţi oameni tot au continuat să creadă că-şi ucisese tatăl.
A fost examinată de presă, hărţuită, aşa că, într-o zi,
şi-a împachetat lucrurile şi a dispărut.
Fără îndoială a luat-o de la capăt undeva.
Nu s-a mai auzit de ea.
Femeia pe care tocmai am întâlnit-o. Bona.
S-a prezentat ca Anne Barker,
dar sunt destul de sigur că numele ei adevărat
e Abigail Spencer.
Să se ştie. În prezent te numeşti Anne Barker,
dar te-ai născut Abigail Spencer, corect?
Da, m-am născut Abigail Spencer.
În 1991,
ai fost acuzată că ţi-ai ucis tatăl cu nitroglicerină.
Acuzată şi achitată.
Mulţi oameni cred că ai scăpat cu crima aia.
Zău? N-aveam idee.
În mod sigur nu de asta mi-am schimbat numele.
Tata nu a fost un om de treabă, bine?
Era crud şi mă bătea.
Când a murit, n-am plâns şi n-am bocit,
sau să fac acele lucruri
pe care adolescentele se pare că le fac când le moare tatăl.
Toată lumea a presupus că l-am ucis.
Hai să vorbim despre Titus Delancey.
- Bine. - Ştii că a fost otrăvit?
Da, iar răspunsul la următoare întrebare e nu, nu l-am ucis.
Atunci de ce eşti aşa defensivă?
Pentru că sunt interogată de poliţie.
Simt că a fi defensivă e un fel de reacţie naturală.
Nu crezi că e o coincidenţă cam mare
că a fost ucis de aceeaşi otravă care l-a ucis pe tatăl tău?
Da, e o mare coincidenţă, dar n-am făcut-o eu.
- Ai idee cine a făcut-o? - N-am nicio idee, bine?
Sunt bona. Noi doi nu eram apropiaţi.
N-am petrecut mult timp împreună.
Unde erai aseară?
Acasă, singură.
Ăsta e un alibi jalnic, Abigail.
Dacă ştiam că voi avea nevoie de unul, invitam pe cineva la mine.
Sunt singură.
Aşa am fost de la proces.
Ţi-ai pierdut toţi prietenii, nu-i aşa?
Cei care m-au crezut vinovată, le era teamă de mine.
Cei care ştiau că eram nevinovată,
nu puteau sta în preajma mea,
fără a fi în fiecare ziar din ţară.
Presa mi-a distrus viaţa,
iar acum e pe cale să se întâmple din nou,
mulţumită vouă.
După ce am fugit, mi-am făcut o operaţie estetică.
Nimeni nu m-a recunoscut în 19 ani.
- Tu cum ai făcut-o? - Vocea ta.
Am recunoscut-o din materialele din presă.
Uite...
Ştiu că nu puteţi dovedi
că am avut ceva de-a face cu moartea dlui Delancey.
Dacă o puteaţi face, m-aţi fi arestat acasă.
Dacă nu mai aveţi alte întrebări,
aş vrea să plec, vă rog.
Mi-am petrecut destul din viaţă
fiind acuzată de lucruri pe care nu le-am făcut.
Nu mi se pare corect s-o lăsăm să plece.
E un suspect puternic.
Avea dreptate. Nu avem destule probe s-o reţinem.
Totuşi, nu cred că ea a făcut-o.
Tu eşti cel care a arătat spre ea.
Prezenţa ei în casa familiei Delancey
era prea remarcabilă să fie ignorată,
dar gesturile ei sugerează că spune adevărul.
Titus Delancey a fost ucis cu nitroglicerină.
La fel şi tatăl ei. Asta nu poate fi o coincidenţă.
De acord,
dar cred că similarităţile sunt destul de intenţionate,
şi cred că cine l-a ucis pe dl Delancey
intenţionează să-i însceneze asta drei Spencer.
Asta ar însemna că ucigaşul ştia cine era.
A spus că nimeni n-a recunoscut-o în 19 ani.
Din câte ştie ea.
Vrei să-mi spui de unde ştiai de tatuajele ei?
Pardon?
Tatuajele lui Abigail.
Când ai recunoscut-o azi,
ai spus că a fost datorită vocii ei,
dar cred că a fost ceva mai mult de atât.
Ai rămas cu privirea fixată pe tatuajul ei de la încheietură.
La început am crezut că ţi-ai amintit
dintr-o poză făcută în timpul procesului ei, dar după aceea,
când m-am uitat pe articole, Abigail n-avea niciun tatuaj.
Cum l-ai fi putut recunoaşte?
Impresionant, Watson.
Foarte impresionant.
Ştii,
adevărul e că eu şi Abigail Spencer suntem cunoştinţe vechi,
ca să zic aşa.
Când aveam 15 ani,
eram fascinat de crimă şi de toate lucrurile...
criminale.
Abigail era aşa de frumoasă,
şi averea tatălui ei atât de mare,
că tabloidele din Anglia au catadicsit să prezinte cazul.
În timp, şi-au pierdut interesul.
Eu nu.
Am devenit fascinat de problema vinovăţiei ei.
Aşa că... i-am scris.
Scrisoarea conţinea întrebări foarte directe
despre viaţa ei şi moartea tatălui său.
Iar ea ţi-a răspuns.
Da, am corespondat de-a lungul procesului
şi o vreme după aceea.
Într-una din ultimele ei scrisori,
a pomenit că vrea să-şi tatueze la încheietură o pasăre Phoenix.
Un simbol al renaşterii ei după acel calvar.
De ce nu ţi-a recunoscut azi numele?
Sherlock Holmes e destul de greu de uitat.
În anii adolescenţei,
eram mai puţin sigur pe mine decât sunt azi.
Tânjeam după nume mai banale.
După o vreme, am încercat să fiu cunoscut ca Sean Holmes.
N-a ţinut,
dar corespondenţa dintre Sean şi Abigail
a devenit o fereastră reală în mintea unui infractor.
Spui că a recunoscut faţă de tine că şi-a ucis tatăl?
Niciodată n-a abordat direct problema.
Fără a-şi da seama, a dezvăluit detalii,
care cred eu că umplu golurile din cazul contra ei.
În ce priveşte relaţia cu tatăl ei,
mi-a împărtăşit anumite lucruri
care trebuie să fi fost foarte umilitoare pentru ea.
M-a făcut să nu mă îndoiesc că el o abuza fizic,
şi că era responsabilă pentru moartea lui.
Se pare că chiar şi-a deschis sufletul în faţa ta.
A fost un excelent subiect de cercetare.
Era foarte comunicativă,
poate mai ales din cauza izolării sale în acea vreme,
şi i-am promis că orice îmi va împărtăşi
va fi păstrat în cel mai mare secret.
Asta nu sună deloc ca tine.
Să nu spui nimănui că ţi-ai dat seama că ea era vinovată?
Procesul se terminase.
Dubla incriminare o proteja de un al doilea proces,
şi am fost destul de sigur că, chiar dacă ucisese,
nu era o ucigaşă.
A reprezentat o ameninţare doar pentru tatăl ei.
Titus Delancey ar putea să nu fie de acord.
Ţi-am spus, nu cred că Abigail e responsabilă.
Crezi că i s-a înscenat, dar cum poţi fi sigur?
Te bazezi pe judecata pe care o aveai la 15 ani.
Nu e relevant când am făcut-o. Contează că am avut dreptate.
Cred
că atunci când vom identifica persoana
care a aflat secretul lui Abigail, ne vom găsi ucigaşul.
Nu ştiu cine te-a lăsat să intri, dar nu ai voie să fii aici.
Numele meu e Sherlock Holmes. Lucrez cu poliţia.
Ne-am cunoscut ieri.
Dacă nu ai un mandat, nu vreau să vorbesc nici cu tine.
M-ai cunoscut cândva.
Sub alt nume.
Sean Holmes.
Nu înţeleg.
Mi-ai fi putut spune ieri.
Recunosc că am fost puţin şocat când te-am văzut.
În plus, n-am ştiut cum să explic colegilor mei relaţia noastră.
Nu credeam că asta se va întâmpla.
N-am crezut niciodată că o să te întâlnesc.
Pe vremuri, abia aşteptam să primesc scrisorile tale.
Şi eu pe ale tale.
Peri m-a concediat.
Nici măcar n-am apucat să-mi iau rămas bun de la Graham sau Zack.
Sunt sigură că mi-ai văzut prietenii care sunt în faţa clădirii.
Ieri m-ai fi putut trage deoparte.
Ai fi putut păstra asta între noi.
Îmi pare rău... pentru orice deranj ţi-am provocat.
Presupun că şi eu ar trebui să-mi cer scuze.
Eu sunt cea care n-a mai scris.
Eu sunt cea care a dispărut fără a-şi lua rămas bun.
Am înţeles.
Aveai nevoie s-o laşi pe Abigail în urmă.
Ca pasărea Phoenix să renască.
Azi am venit aici pentru că nu cred
că tu l-ai ucis pe Titus Delancey.
Nici nu cred că a fost o coincidenţă
că a fost otrăvit
cu aceeaşi substanţă folosită la uciderea tatălui tău.
Cred că cineva profită
de apropierea ta de acest bărbat ca să scape basma curată.
Crezi că cineva mi-a înscenat asta?
Ţi-a pus cineva întrebări întrebări foarte directe,
sau a prezentat un mare interes pentru trecutul tău?
Nimeni.
Ceva? Orice?
Luna trecută făceam nişte comisioane pentru Peri,
şi am tot văzut aceeaşi limuzină maro în oglinda retrovizoare.
Te urmărea?
Nu ştiu. Am notat...
numărul de înmatriculare în telefon,
doar în caz că se mai întâmplă din nou, dar...
nu s-a mai întâmplat.
Ar trebui să transmit asta colegilor mei.
Asta-i tot?
Apari după atâţia ani, şi apoi pleci, pur şi simplu?
Asta ar putea fi important.
Nu am pe nimeni cu care să vorbesc.
Nu-mi pot părăsi apartamentul fără ca presa să mă mănânce de vie.
Scrisorile pe care mi le-ai scris
m-au ajutat în vremuri ca astea, iar acum eşti aici...
în carne şi oase.
Mi-e frică.
Şi chiar mi-ar prinde bine un prieten acum.
- Salut! - Salut!
Avem o potrivire pentru numărul de înmatriculare
pe care ni l-a dat Holmes. Abigail a fost urmărită
de un detectiv particular din Trenton.
Tocmai am vorbit cu tipul.
S-a dovedit că a fost angajat de nimeni alta
decât Peri Delancey, soţia victimei noastre.
Conform detectivului particular, Peri "spera"
ca Titus să aibă o aventură.
Se pare că în contractul ei prenupţial,
era limitată la o sumă foarte mică în eventualitatea unui divorţ,
doar dacă nu-l prindea înşelând-o.
L-a pus pe detectiv să le verifice pe toate femeile din viaţa soţului.
Inclusiv pe Abigail.
Da, şi chestia e că, Titus nu se culca cu nimeni,
ceea ce zădărnicea planurile de divorţ ale lui Peri,
dar, în cursul anchetei,
detectivul a descoperit adevărata identitate a lui Abigail.
Investigatorul şi-a prezentat raportul acum două săptămâni.
Nu spune nimănui, n-o concediază pe Abigail.
Continuă să lase o suspectă de otrăvire
să facă sandvişuri copiilor săi vitregi.
Peri ne-a spus că era la Bedford cu băieţii în seara aceea,
dar când am vorbit numai cu ei,
au spus că s-au uitat la televizor în camerele lor.
N-ar fi fost greu pentru ea să se strecoare afară,
să-l otrăvească pe Titus, şi să revină fără a vedea cineva.
Se pare că Sherlock avea dreptate.
Lui Abigail i s-a înscenat totul.
Clienta mea e gata să facă o declaraţie.
În seara în care a murit Titus, m-am văzut cu dr. Phillip Malone
la barul Campbell din Mount Kisco la 7:00 p.m.
Membrii personalului pot confirma
că am fost acolo o mare parte din seară.
Tu şi dr-ul Malone aveţi o aventură?
Pentru că, dacă asta e situaţia, nu era nevoie să aduci un avocat.
Nu e vorba de asta.
Aşa cum aţi putea descoperi, dr Malone are antecedente
de distribuţie ilegală a medicamentelor date pe reţetă.
Clienta mea va depune mărturie împotriva dr-ului Malone
dacă veţi fi de acord să nu-i aduceţi acuzaţii
legate de moartea soţului ei.
Dacă clienta ta are un alibi solid, de ce-am acuza-o de ceva?
Am vrea să evităm o acuzaţie de tentativă de crimă.
Dnă Delancey, ce medicament aţi cumpărat de la dr-ul Malone?
Nitroglicerină.
Pe care plănuiai s-o foloseşti ca să-ţi ucizi soţul.
Mă... gândeam la asta.
Mă gândeam că, dacă merg până la capăt, dădeam un pont anonim,
şi spuneam poliţiei cine era Anne cu adevărat,
să pice vina pe ea.
Dar ca să fie clar...
A fost doar ceva la care m-am "gândit".
Nu cred că l-aş fi putut răni pe Titus.
Deci declaraţia clientei tale
e că nu şi-ar fi putut ucide soţul
pentru că era prea oupată să plănuiască uciderea lui?
Pentru prima oară în cariera mea
alibiul pentru crimă al cuiva a fost
că erau prea ocupaţi să plănuiască aceeaşi crimă.
Dacă n-ar fi atât de frustrant, ar fi interesant.
Da, a funcţionat pentru Peri Delancey.
Şase luni pentru droguri bate închisoarea pe viaţă.
De ce ai adăugat o poză a celor doi puşti Delancey?
Numai unul din ei e suspect.
Cu puţin timp în urmă, am obţinut o copie a bunurilor dlui Delancey.
Acum, că a murit, o mare parte a averii sale ajunge în conturi
pentru fiii săi. Milioane de dolari
pe care-i vor putea accesa când împlinesc 18 ani.
E doar la un an distanţă pentru Graham.
De asemenea, tânărul nu mai are un alibi.
Peri Delancey a recunoscut
că nu a stat de fapt cu băieţii în seara aia.
Şi Graham s-ar fi putut strecura uşor înapoi acasă.
Nu e nicio dovadă că ştia
despre trecutul lui Abigail ca otrăvitoare.
Exact subiectul pe care-l vom discuta când am să-l confrunt mâine.
Mâine nu e slujba de înmormântare a lui Titus Delancey?
Exact.
Ai auzit ce-ai spus, nu?
Plănuieşti să hărţuieşti un adolescent în timp ce-şi jeleşte tatăl?
Dacă el e otrăvitorul, nu va prea jeli, nu-i aşa?
Ştii că poliţia crede că Abigail e cel mai bun suspect al lor?
Ştiu. Cum ţi-am spus, nu împărtăşesc suspiciunile lor.
Asta pentru că ai fost îndrăgostit de ea.
Poftim?
Când erai mic şi i-ai scris, te-ai îndrăgostit de ea.
Azi ai petrecut aproape trei ore la ea acasă.
Şi, în ciuda la ce s-a întâmplat cu Peri Delancey,
nimeni nu crede că i s-a înscenat asta, cu excepţia ta.
Eram destul de mic
când tata m-a făcut pachet şi m-a trimis la internat.
M-am zbătut. Eram diferit faţă de colegii mei.
Eram mult mai inteligent. Eram impertinent.
Aşa că m-au torturat fără milă.
Da, îmi amintesc că ai spus o dată că ai fost bătut,
dar nu eram sigură că spuneai adevărul.
S-a întâmplat, Am trecut peste asta.
Erau alte vremuri pe atunci.
Nu exista hărţuire prin sms-uri,
sau să circule filmuleţe crude pe telefoane.
Nu. Hărţuitorii mei aveau un singur lucru la dispoziţie: violenţa.
Aşa că am fost bătut.
Destul de sălbatic şi foarte frecvent.
Atunci ai început să-i scrii lui Abigail.
- Fusese abuzată, la fel ca tine. - Am vorbit serios mai devreme.
Interesul meu în ea era academic.
Urma să fie un subiect de studiu, nimic mai mult.
Recunosc, pe măsură ce corespondenţa a continuat,
am aşteptat cu tot mai multă nerăbdare scrisorile ei.
Erau o distragere bine venită de la viaţa mea.
Erau o evadare din şcoală.
Sună ca şi cum ai avut sentimente pentru ea.
Poate, dar...
nimic atât de banal ca iubirea.
Eram debusolat pe atunci. Nu aveam niciun scop.
Aşa-zişii mei colegi m-au făcut să simt ca asta va fi mereu...
situaţia.
Abigail mi-a făcut un dar.
O privire în interiorul unei minţi capabile de crimă.
- Deci ea a fost primul. - Ucigaş? Da.
Neintenţionat, ea...
m-a ajutat să înţeleg cine eram, şi...
ce aş putea face cu viaţa mea.
Niciodată nu i-ai spus că ai crezut că e vinovată, nu?
N-am vrut să se oprească din scris.
N-am crezut că va fi o ameninţare pentru altcineva.
N-avea niciun rost.
Înţeleg asta.
Dar dacă l-a ucis pe Titus Delancey, atunci...
Atunci va fi predată poliţiei şi va fi pedepsită.
Dar momentan, aş vrea să încerc s-o ajut.
Graham...
Bună.
Sunt Joan. Acesta e Sherlock. Ne-am cunoscut zilele trecute.
Da, voi sunteţi oamenii care au luat-o pe Anne.
Normal că-mi amintesc de voi.
Cum rezistaţi, tu şi Zack?
În ultimele două zile, tata a fost ucis,
bona noastră a fost acuzată de crimă, iar mama vitregă
a recunoscut că se gândea să-l ucidă.
Ne simţim fantastic!
Ştiu că e mult.
Zack e destul de dat peste cap.
Mai ales legat de Peri.
A plăcut-o mai mult ca mine.
Dar mătuşa noastră Susan e aici acum.
E minunată. Are grijă de noi.
Ştiai că testamentul tatălui tău
îţi lasă ţie şi fratelui tău o sumă substanţială de bani?
Da, aşa cred. Niciodată nu m-am gândit la asta. De ce?
Câştigul financiar a motivat multe tentative violente.
Stai puţin! Crezi că mi-am ucis tatăl?
Mărturisirea mamei tale ţi-a şubrezit alibiul.
Ştim că te-a lăsat acasă, în Bedford, în noaptea crimei.
Fratele tău era în camera lui, se uita la televizor.
Ar fi fost destul de uşor pentru tine...
Nu! Nici gând!
Toată lumea ştie că a fost Anne sau Abigail, care i-o fi numele.
Ea a făcut-o. E în toate ziarele.
Ai vreo vagă idee de ce ţi-ar fi ucis... tatăl?
Spre deosebire de tine, n-avea nimic de câştigat.
Nu, dar ea şi tata aveau neînţelegeri.
N-am auzit asta de la altcineva.
Tot ce ştiu e că au avut o mare ceartă săptămâna trecută.
Şi o pot dovedi.
Zack a învăţat o nouă mişcare de parkour,
şi a vrut să-l filmez. Apoi mi-am dat seama că tata
se certa cu Abigail pe hol. Am totul în telefon.
- De unde ai luat asta? - De la Graham.
Tehnicienii poliţiei au reuşit să ridice pista audio,
ca să putem înţelege ceva din ce spunea Titus.
Din câte ne putem da seama,
cineva a încercat să-i acceseze tableta
fără permisiunea lui, iar el era supărat legat de asta.
A fost nebun în ziua aia.
A crezut că am încercat să fur sau aşa ceva.
- Ai făcut-o? - Nu.
Normal că nu.
Ar trebui să ştii că, în timp ce vorbim,
poliţia încearcă să-i localizeze tableta la reşedinţa Delancey.
Speră că asta va face ceva lumină în anchetă.
De ce-ar face-o?
S-a speculat că... Titus ţi-a descoperit secretul,
că avea dovezi pe tabletă,
iar scopul lui era să le folosească contra ta.
Eşti o femeie frumoasă. El avea o căsnicie cu probleme.
Poate te-a convins să faci şi alte lucruri.
Asta nu-i adevărat.
A fost mai repede o discuţie aprinsă. Şi, sincer, sunt...
curios de ce n-ai pomenit de asta înainte.
Am uitat de asta. El...
Titus şi-a cerut scuze. A spus că a exagerat.
N-a fost mare lucru.
Înţelegi că încerc să te ajut,
şi nu pot face asta dacă nu eşti absolut sinceră cu mine.
Normal că sunt sinceră.
Întoptdeauna am fost sinceră cu tine.
Amândoi ştim că asta nu-i adevărat.
Despre ce vorbeşti?
Ştiu că ţi-ai otrăvit tatăl, Abigail.
De ce spui asta?
Ai spus că m-ai crezut.
Am evitat subiectul de câte ori a fost posibil.
Nu tot timpul.
Ai spus că m-ai crezut.
Într-o scrisoare din septembrie '91,
ai pomenit de moartea unei vecine iubite,
o problemă cu inima. Făceai adesea comisioane pentru ea.
Ea a fost furnizorul neştiutor al nitroglicerinei
pe care ai folosit-o să-ţi otrăveşti tatăl, nu-i aşa?
În ianuarie '92, ai scris că erai cu o colegă
în momentul morţii sale, dar...
La proces ai spus că ai mers la magazin.
Să continui? Pentru că o pot face.
Ştiu adevărul, Abigail.
Îl ştiu de 22 de ani.
Ieşi afară.
- Abigail... - Ieşi afară!
Băieţii au terminat aici.
Nu e niciun semn de tableta lui Delancey.
- Ai găsit ceva? - Nu ştiu.
S-ar putea să am ceva.
Se pare că cineva a încercat să deschidă sertarul cu forţa.
Altcineva în afara de tine.
Ai puţină încredere. Cândva am fost chirurg.
N-aş lăsa o aşa mizerie.
De ce ar încuia cineva un sertar gol?
Din obişnuinţă.
Ştim din înregistrare că era furios,
pentru că a crezut că Abigail încercase să-i ia tableta.
Corect? Dacă o ţinea aici
şi conţinea informaţii confidenţiale despre trecutul ei,
poate zgârieturile astea l-au făcut suspicios.
Ştii, fosta mea iubită îşi ţinea tableta într-o cutie
care arăta ca o carte.
Poate e pe unul din rafturi.
Sunt 5 guri de aerisire în camera asta.
Iar capitala Michigan-ului e Lansing.
Începi să semeni cu partenerul tău.
Nu crezi că e ciudat?
Adică... camera nu e aşa mare, corect?
De obicei e o gură de ventilaţie pentru absorbţie, şi apoi
poate una sau două ca să sufle aer rece.
Cinci în mod sigur e prea mult.
- De unde ştii asta? - Unchiul meu a fost antreprenor.
Fii atent!
Asta nu e o gură de ventilaţie.
Doar ar trebui să arate ca una.
Watson, sunt pe drum.
O să ajung curând la reşedinţa Delancey.
Te poţi întoarce. Am găsit tableta.
Erau dovezi că ştia despre Abigail?
Nu.
Dar cred că aveai dreptate aseară.
Cred că Graham şi-a ucis tatăl.
Ce-ai găsit?
Înregistrări ale lui Titus cu Graham.
Îl abuza sexual.
Dră Moore? Sunt Tom Gregson.
Mulţumesc că v-aţi adus nepotul să vorbească cu noi.
Sunt Marsha Whitman. Reprezint familia.
Ce mai faci? Aceştia sunt dra Watson, dl Holmes.
Sunt consultanţi ai departamentului.
Ei sunt cei care l-au hărţuit ieri pe Graham.
Ne cerem scuze pentru orice lipsă de maniere,
dar, aşa cum s-a dovedit, a fost absolut necesar.
Dacă n-am fi vorbit, poate n-am fi aflat adevărul.
Recunoşti asta, nu-i aşa?
E a tatălui meu. De unde aţi luat-o?
Era ascunsă în biroul tatălui tău.
Tu ai încercat săptămâna trecută s-o iei din biroul lui,
nu Abigail.
Poate te gândeai să-l reclami.
Sau poate te gândeai să-l opreşti să-ţi mai rănească şi frăţiorul.
Cum adică, "să-l rănească"?
- Graham, ce tot spune acolo? - Nimic.
E în regulă, Graham. Acum ne poţi spune adevărul.
Nu înţeleg.
Ei spun că...
- Spun că tatăl tău... - Nu vreau să vorbesc...
cu tine despre asta.
- Graham? - Nu!
Vreau să plecaţi amândouă. Acum!
- Nu te pot lăsa să... - Nu-mi pasă!
Plecaţi! Acum!
Dl Delancey are 17 ani.
E dreptul său să vorbească singur cu noi.
Ce e acolo nu dovedeşte nimic.
Dovedeşte doar că tatăl tău era un monstru.
Şi în mod sigur sugerează
că aveai un motiv foarte întemeiat să-l vrei mort.
Ştiai despre trecutul lui Abigail.
De-asta ai folosit nitroglicerina.
Nu-i adevărat.
Ăsta e un raport pregătit pentru mama ta vitregă
de un detectiv particular angajat de ea
să-ţi urmărească tatăl.
Astea sunt amprentele tale.
Toată povestea lui Abigail e în dosarul ăla.
O poveste care v-a inspirat independent pe tine
şi pe mama ta să concepeţi acelaşi plan.
Uciderea tatălui tău şi aruncatul vinei pe Abigail
era o idee al cărei moment sosise.
Numai că ai întrecut-o pe Peri.
Ai făcut rost pe net de nitroglicerină ilegală,
dacă ar fi să ghicesc.
Câteva tablete în coniacul tatălui tău, şi...
se rezolvase.
Mă îndoiesc foarte mult că te-a încântat
ce înseamnă pentru Abigail planul tău.
Dar...
în comparaţie cu iadul care devenise viaţa ta?
La ideea că secretul tău s-ar putea afla?
La ideea că i s-ar putea întâmpla şi lui Zack?
Trebuie să fi simţit că nu prea aveai de ales.
Mă scuzaţi. Îl caut pe Graham Delancey.
Frăţiorul său tocmai m-a sunat plângând,
spunând că poliţia a venit şi l-a luat.
- Da, Graham e cu căpitanul. - De ce?
Mi-e teamă că nu pot discuta...
Tu. Tu l-ai văzut pe Graham aproape zilnic.
Aveai idee ce se petrece?
Dră Moore, te rog.
Stai! Despre ce vorbeşti?
N-am plâns nicio secundă moartea tatălui tău.
Dar Abigail te iubeşte.
Ca şi cum erai copilul ei.
Şi ştiu că-ţi pasă de ea.
Dacă păstrezi tăcerea,
ea va merge la închisoare.
Chiar merită asta,
pentru ceva ce n-a făcut?
Graham, o poţi ajuta.
Iar noi te putem ajuta pe tine.
Trebuie doar să ne spui adevărul.
Am nevoie de câteva minute cu clientul meu. Acum.
- Ce naiba se petrece? - A venit Abigail Spencer.
Pe hol a dat peste mătuşa lui Graham şi peste avocată...
Şi i-au spus lui Abigail despre tatăl lui Graham.
În clipa următoare, Abigail vrea să facă o mărturisire.
Spune că ea l-a otrăvit pe Titus Delancey.
Crawford şi Gleason o interoghează chiar acum.
Spune de ce-a făcut-o?
Din câte spune,
Titus i-a descoperit adevărata identitate acum câteva săptămâni.
Se folosea de asta ca să obţină favoruri sexuale.
Procurorul nu va construi un caz contra lui Graham
fără o mărturisire.
Şi e puţin probabil să ne-o dea,
acum când ai recunoscut că i-ai ucis tatăl.
De ce-ai făcut-o?
De ce l-am ucis pe Titus? Deja am explicat asta.
Nu, de ce-ai recunoscut o crimă pe care n-ai comis-o?
Sunt o ucigaşă. Ai spus-o chiar tu.
Aveai dreptate.
Graham şi-a otrăvit tatăl.
Amândoi ştim asta.
Graham e un copil uimitor,
şi are toată viaţa înaintea lui.
N-ar trebui să fie în închisoare.
N-am nicio îndoială că am făcut ce era corect.
Ucigându-l pe Titus Delancey.
Ştii, nici nu trebuie să faci asta.
Avem dovezi despre ce i-a făcut Titus lui Graham.
A comis crima sub circumstanţe atenuante.
E puţin probabil să fie închis mai mult de 18 luni.
18 luni.
Asta e perioada în care ne-am scris scrisori.
A părut o veşnicie, nu-i aşa?
Mai ales când eşti marcat ca puştiul care şi-a ucis tatăl.
Iar Graham merită mai mult de atât.
Eşti nevinovată.
Nu.
Nevinovată?
Era brutalizat chiar în faţa mea,
şi ar fi trebuit să văd,
şi ar fi trebuit să opresc asta.
Mai curând.
Titus a meritat ce i s-a întâmplat.
Iar acum, şi eu la fel.
În sfârşit!
Mulţumesc că ai fost de acord să vorbeşti cu mine.
Şcoala mea e în apropiere.
Mătuşa mea a crezut că e prea devreme să mă întorc, dar...
Nu ştiu.
M-am săturat să stau acasă.
Lăsând la o parte mărturia lui Abigail, amândoi ştim adevărul.
O să stau cu ochii pe tine.
Şi dacă recurgi din nou la acele...
tactici extreme în viitor,
o să mă asigur că eşti adus în faţa justiţiei.
E clar?
Ai încercat să vorbeşti cu cineva despre ce ţi s-a întâmplat?
Mătuşa Susan a încercat să-mi pună nişte întrebări aseară,
dar...
A fost. S-a terminat.
Vorbitul despre asta nu va schimba nimic.
Te înşeli.
N-am cunoscut o trădare mai mare ca cea prin care ai trecut.
Dar ştiu
că a te victimiza e...
e distrugător.
Şi, uneori, a vorbi despre asta...
poate fi de ajutor.
Aşa că dacă vreodată vrei să...
vorbeşti despre asta
cu cineva care ştie povestea în întregime
sunt la dispoziţia ta.
Traducerea şi adaptarea Little Badger
== Mulţumiri lui elderman ==
Sincronizarea: Blackbird Subs.ro Team @ www.subs.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania