Îţi prezint
condiţia umană în toată gloria ei sordidă.
Sunt câţiva indivizi într-o celulă.
Avem un număr finit de seri de vineri în vieţile noastre.
- De ce petrecem aici una din ele? - Pentru că e vineri seara.
Atunci celulele sunt cele mai pline.
Ai în faţa ta o oportunitate suflată cu aur
de a-ţi ascuţi abilităţile deductive.
Fiecare din aceşti oameni, fie că-şi dau seama sau nu,
îţi spun povestea despre cum au ajuns să fie aici.
E scrisă în înfăţişarea lor, în hainele lor.
Ne uităm la un tip şi spunem ce-au făcut.
Sunt vreo 20 de oameni acolo.
Găseşti asta intimidant?
Cămaşă ecosez, foarte agitat,
evident n-a mai fost înainte în închisoare.
Se tot joacă cu verigheta, simţindu-se vinovat legat de ceva,
probabil prostituata pe care a agăţat-o mai devreme.
Cel cu gulerul ridicat... Beţie şi dezordine publică.
Ăla e din altă categorie.
Tipul tatuat e...
- Vrei un indiciu? - Nu.
Infracţiunea lui implică mizeria unor câini din rasa Yorkshire terrier.
Am spus că nu vreau un indiciu.
Asta ar putea dura o vreme. Mă duc să iau o cafea.
- Vrei şi tu? - Nu.
Mă poţi citi pe mine după aceea?
Trebuie să te avertizez. Dacă apeşi pe "latte",
nu vei recunoaşte ceea ce iese.
Tocmai am luat o cafea, mersi.
Sunt Craig Basken. Lucrez multe nopţi.
Joan Watson.
Eşti unul dintre consultanţi, aşa-i?
Da.
Lucrezi cu tipul cu şosetele.
Uite, ştiu că lucraţi la cazurile la care vă cheamă căpitanul Gregson,
dar am prins de o serie de jafuri în West Village.
Cineva atacă cărucioarele cu falafel,
şi nu e crima secolului,
şi n-ar trebui să fie greu de rezolvat...
Dar te-ai blocat.
Da, aşa că...
Şi m-am gândit să vorbesc cu voi,
poate vedeţi lucrurile altfel.
- Sper că nu vă cer prea mult. - Nu, nu, nu e nicio problemă.
Eu şi Sherlock am fi fericiţi să aruncăm o privire.
O dată l-am salutat pe tipul ăla,
iar el a spus că i-am întrerupt şirul gândurilor.
M-a făcut "cap de penis",
aşa că mă gândeam că poate verifici numai tu.
Sigur, da.
Fantastic!
O să iau dosarul cazului.
Bine.
Bună, draga mea!
E mama ta.
Te sun din nou.
Doar mă întreb dacă o să mă suni şi tu, înainte de sfârşitul semestrului.
Sper că te distrezi de minune.
Te iubesc.
Unde e soţul tău?
Soţul meu... Nu ştiu.
Unde e?
911. Ce urgenţă aveţi?
Da, un bărbat a intrat în casa mea.
Era înarmat.
L-am împuşcat. E sânge.
Mai e acolo, doamnă?
Sunteţi în siguranţă?
Cred că a plecat.
A spus că a venit după soţul meu. Trebuie să vă asiguraţi că e bine.
Unde e soţul dvs acum?
Lucrează, cred.
E la Secţia 11.
Soţul dvs e poliţist?
E căpitan acolo.
Numele lui e Tommy Gregson.
SHERLOCK HOLMES ŞI DR. WATSON Sezonul 2, Episodul 6
Traducerea şi adaptarea Little Badger
== Mulţumiri lui elderman ==
E în bucătărie, căpitane.
Eşti bine.
Tu eşti bine?
Da. Da.
Lucram în garaj când am auzit împuşcătura.
Bine. Vreau să-mi spui tot ce-ţi aminteşti.
- Căpitanul e teafăr? - Da, Holmes, e bine.
E înăuntru, cu soţia lui. Îi las puţin singuri.
Am spus că-i las puţin singuri!
În regulă.
Acesta e Jim Monroe. Locuieşte vizavi. L-a văzut pe tip.
- James Monroe? - Da, ca pe al 5-lea preşedinte.
Tata îi citea biografia când m-am născut.
Oricum, am auzit împuşcăturile.
Am văzut un tip care purta o mască ieşind în fugă.
Era la jumătatea străzii când am ajuns eu aici.
Îl poţi descrie?
Şi-a scos masca în timp ce fugea, dar era deja la vreo 30 de metri.
Era cu spatele la mine. Avea păr negru.
- Aş vrea să vă pot spune mai multe. - Scuze că te întrerup.
Ştii că e sânge pe maşina de aici?
Da, Cheryl a spus că l-a lovit pe tip.
Nu pare să fi pierdut mult sânge.
Putea fugi, aşa că poate doar l-a zgâriat.
Bell...
E gata să vorbească.
A părut că s-a întâmplat foarte repede.
Era deja înăuntru
când am ajuns acasă, iar eu...
Nu ştiu nici măcar cum a intrat.
Alarma nu era pornită?
Avea o mască pe faţă.
Îl pot descrie unui desenator.
Avea un pistol Glock...
De calibrul 21, cred.
Avea cam 1,88 metri, vreo 80 kg,
şi în mod sigur i-aş recunoaşte vocea dacă l-aş auzi din nou.
Înainte de seara asta, vreunul din voi doi a observat
ceva ciudat... maşini pe care nu le-aţi recunoscut,
pe cineva care părea neobişnuit de interesat de căpitan?
Tu?
Nu.
Dar nu locuiesc aici momentan.
De câtă vreme?
De vreo lună.
Dnă Gregson, mama dvs tocmai a ajuns aici.
Bine.
Uite, soţia mea e victima aici, eu sunt ţinta,
aşa că e evident că nu pot conduce cercetarea cazului,
aşa că vreau să fie clar. Nu glumesc deloc când îţi spun
că vreau o cercetare rapidă a amprentelor şi a sângelui.
Dacă tipul ăsta vrea să se răzbune pe un poliţist,
e o şansă bună să fie în sistem.
Căpitane...
Nu e nevoie s-o spun, dar eu şi Watson ne vom dedica
toată atenţia asupra acestei chestiuni.
S-ar putea să avem nevoie de acces la dosarele tale,
personale şi profesionale.
Există posibilitatea să trebuiască să-ţi examinăm viaţa minuţios.
Nu prea ai tendinţa să vorbeşti de problemele personale,
aşa că... e în regulă asta?
Tot ce ai nevoie.
Ajută-l pe Marcus să-l găsească pe tipul ăsta.
Ştiai că, căpitanul Gregson
a refuzat o promovare care l-ar fi făcut
cel mai tânăr detectiv din NYPD?
N-a vrut să lucreze pentru Afacerile Interne.
Mai este,
judecând după mailurile sale, surprinzător de tolerant
cu filmuleţele trimise de alţii cu pisicuţe obraznice.
Nu vorbeşte niciodată despre chestiile astea.
Presupun că n-ar trebui să fiu surprinsă.
Nimeni nu ştia până în seara asta că era separat de soţie.
Eu ştiam. Am avut suspiciunile mele, oricum.
Ajungea mai devreme dimineaţa,
pleca mai târziu, nu-şi mai aducea mâncare la pachet.
Dacă ştiai, de ce nu i-ai spus nimic?
De ce s-o fi făcut? Munca lui nu era afectată.
Ba chiar era ceva mai concentrat.
Sincer, sunt suprins că a durat atât
ca mariajul căpitanului să se destrame.
E un detectiv minunat.
Ce are una de-a face cu alta?
După cum ştii, a fi detectiv e o chemare, nu o slujbă.
Cu greu mai lasă timp cuiva
să menţină trucurile elaborate ale unei căsnicii.
Pentru că, desigur, tu crezi că o căsnicie
e un truc elaborat.
Sunt alte moduri de a-l descrie.
Un aranjament artificial, care-şi forţează participanţii
într-o monogamie nesănătoasă.
O acumulare de certuri mărunte şi compromisuri amare
care, ca şi tortura cu picătura chinezească,
transformă încet ambele părţi
în versiuni urlătoare, nevrotice a ceea ce erau.
Da.
Am găsit 20 de cazuri până acum
cu infractori care se potrivesc descrierii date de dna Gregson.
O să continui să-i selectez, dacă vrei să arunci şi tu o privire.
Nu e nevoie. Eram destul de sigur
că o listă a duşmanilor căpitanului prin verificarea cazurilor sale
era o alergare după cai verzi pe pereţi.
Acum sunt sigur.
Genul de infractor pe care căpitanul îl urmăreşte
are tendinţa de a fi inteligent... Genul de persoană care ştie
că atacarea unui poliţist e o afacere foarte proastă.
Cred că vânăm un alt gen de om.
Cineva condus de zgomot şi de furie.
Un nebun.
Cineva ca Dustin Bishop, de exemplu.
Erau puţine chestii interesante în inbox-ul căpitanului,
aşa că mi-am făcut timp să-i examinez...
filtrul de spam.
Dl Bishop i-a trimis căpitanului...
scrisori de fan, cred că le-ai putea spune.
de o bună bucată de vreme.
Ele au devenit tot mai intime cu trecerea timpului.
Mai tulburătoare.
"Salut, amice! Mai pot să-ţi spun aşa, deşi nu mi-ai scris deloc?"
"Nu ştiu care e problema ta, dar ştiu că încep să mă supăr."
- Tipul ăsta sună ca un hărţuitor. - Pare exact genul de persoană
care să încaseze un glonte în timpul unei intrări prin efacţie.
Nu crezi?
- Bună dimineaţa, domnule. - 'Neaţa!
Salut, căpitane!
- 'Neaţa! - Bună dimineaţa, dle.
- Salut! - 'Neaţa, căpitane!
Salut!
Spune-mi, te rog, că vrei să vorbim de ceva legat de muncă.
Da. Tocmai am primit veşti de la Amprente Latente.
Toate amprentele din maşina lui Cheryl erau ale ei.
Infractorul trebuie să fi avut mănuşi. Am obţinut
o mostră bună de ADN din sânge, dar n-a fost nicio potrivire în CODIS.
Ştiu, nu e ceea ce-am sperat, dar am adunat o echipă,
iar Holmes şi Watson îşi fac chestia lor, deci...
Şi am vrut să-ţi spun că...
Îmi pare rău pentru tine şi Cheryl.
Mulţumesc.
- Altceva? - Am primit cazul, aşa că trebuie
să fiu cel care întreabă... Eşti sigur că
separarea nu are legătură cu ce s-a întâmplat aseară?
Vino!
E o separare de probă.
Nu e mare lucru.
Copiii sunt plecaţi de acasă acum, şi totul pare puţin diferit.
Oricum, Cheryl vrea să stea puţin singură.
Îi acord acest timp.
Asta e toată povestea.
- Mulţumesc. - Bine.
Şi o să te anunţ când avem ceva, bine?
Dustin Bishop!
Vrei să deschizi uşa, te rog?
Vrem să vorbim cu tine despre corespondenţa ta cu Thomas Gregson.
Auzi apa curgând?
Da.
După tine.
Are o rană prin împuşcare. A pierdut mult sânge.
Da. Mulţumesc.
Erau de la spital.
Doctorii au scos un glonte de calibrul 38
din umărul drept al lui Bishop.
E stabil, dar nu se va trezi o vreme.
În plus, ar trebui să primim curând rezultatele ADN preliminare,
şi vom ştii sigur dacă el a intrat în casa ta.
N-ar trebui să irosim timpul aşteptând.
ADN-ul nu se va potrivi.
Tipul ăsta are poze cu mine pe tot peretele.
Doctorii tocmai i-au scos din umăr glonţul tras de soţia mea.
Nu cred că a fost glonţul soţiei tale.
Cred că Bishop s-a împuşcat singur.
Sigur ai observat cele două arme din baie.
Era un Glock 21,
la fel ca cel avut de atacator,
şi mai era un revolver,
identic cu cel folosit pentru a împuşca atacatorul.
De ce s-ar împuşca Bishop?
Cred că intenţiona să recunoască o infracţiune pe care n-o comisese.
Omul are clar probleme.
Sunt flacoane de antipsihotice în dulapul din baie.
N-au mai fost umplute de ceva vreme.
Două arme, o reţetă. Asta nu înseamnă că n-a făcut-o Bishop.
Nu, dar faptul că s-a împuşcat în umărul greşit, o face.
Sângele din maşina soţiei tale era pe geamul dinspre şofer,
ar fi trebuit să fie în umărul stâng al atacatorului când a fugit.
Deci rana era în umărul său stâng.
Bishop s-a împuşcat în umărul drept.
E laboratorul.
Sângele nu se potriveşte.
E altă grupă.
Ştiu că e frustrant,
dar indiferent cine a intrat în casa ta ştie că-l căutăm,
ştie că-i asigurăm protecţie lui Cheryl, ţie.
Nu va fi violent din nou.
Numele lui e Sam Clennon.
Conform probelor, voi doi aveţi un prieten în comun.
Nu l-am mai văzut pe tip înainte.
Nu i-am mai auzit numele.
Eşti sigur că a fost ucis de acelaşi bărbat
care a ameninţat-o pe dna Gregson?
Sigur? Nu.
Dar o cameră de supraveghere de lângă clădirea dlui Clennon
a surprins asta pe la 10:30 aseară.
Deja i-am arătat asta lui Cheryl.
E destul de sigură că e acelaşi tip.
Iar Clennon a fost împuşcat cu un Glock 21,
exact ca arma descrisă de ea.
Dacă ăsta e omul nostru, şi mă gândesc că e,
trebuie să-ţi dai seama că asta avea pregătit pentru tine.
Evident, aseară n-a fost prima oară
când cineva a încercat să-l omoare pe dl Clennon.
- Nu, e fost... - Militar, da.
Rănile de şrapnel sunt evidente.
Şi aceste arsuri de soare pe mâini şi faţă. Afganistan?
Era între cicluri. S-a întors acum câteva săptămâni.
Aici e o veche rană de glonţ.
Mult mai fascinantă e rana prin înjunghiere.
Majoritatea rănilor suferite de soldaţii din Orientul Mijlociu
sunt de la explozia bombelor artizanale sau prin împuşcare.
Tipul ăsta a reuşit să fie înjunghiat.
Aproape straniu.
Eşti sigur că nu l-ai mai văzut?
- Niciodată. - Nu te prea pot crede.
Crede-mă.
Spun doar că e posibil să existe o legătură
între tine şi dl Clennon, iar tu nu-ţi aminteşti.
Moartea acestui om, deşi nefericită, trebuie privită ca un progres.
Acum ştim că ucigaşul are o agendă care nu se limitează la tine.
Eu şi Watson vom continua să-ţi cercetăm cazurile.
Dacă putem găsi o legătură, poate putem găsi vinovatul.
Domnilor...
Am terminat aici?
Încă ceva.
Cineva care-şi plimba câinele în cartierul tău
a sunat la secţie cu puţin timp în urmă,
şi a spus că a văzut aceeaşi furgonetă albastru deschis
parcată în faţa casei tale
de cel puţin două ori săptămâna trecută.
Albastru deschis?
Nu.
Detectiv Basken...
- Salut! - Bună!
Am vrut doar să te anunţ că o să mai dureze
câteva zile înainte să pot săpa în acele dosare,
cu tot ce se întâmplă cu căpitanul Gregson.
Bine.
Holmes n-a vorbit cu tine?
Ai rezolvat cazul pe care mi-l dăduse Basken?
- Ce e un Basken? - Detectivul Basken.
Mă rugase să verific o serie de jafuri.
Ieri am adus dosarele acasă.
Da... Acel Basken.
Mă refer la majoritatea detectivilor ca la "nu e Bell".
Tocmai mi-a spus că i-ai trimis un email aseară
cu dosarul unui tip despre care credeai
că jefuia vânzătorii de mâncare în West Village.
Basken tocmai l-a ridicat acum o oră, iar el a mărturisit.
Eram treaz azi-noapte, rumegând cazul căpitanului.
Dosarele despre care vorbeai erau în birou,
- şi avem nevoie de ceva aromat. - De ceva aromat?
Soluţia a venit destul de rapid. Trebuia s-o ţin pentru mine?
- Era cazul meu. - De fapt, Watson,
era cazul detectivului Basken.
Tu doar ofereai consultanţă. La fel şi eu.
Nu ţi-am cerut să-l verifici.
- Nici nu mi-ai cerut să n-o fac. - Nu, eu...
Locuim şi muncim împreună, Watson. Când e vorba de cazuri,
nu există "al lui" sau "al ei". E un parteneriat.
Eu te asist pe tine, tu pe mine.
Contează rezultatul. Sau nu eşti de acord?
- Nu e vorba de a nu fi de acord. - Tocmai am primit
informaţiile de contact pentru mama lui Sam Clennon.
M-am gândit că poate vreţi să mergeţi cu mine,
să vorbiţi cu cea mai apropiată rudă,
să vedeţi dacă ne poate indica pe cineva
care avea o problemă cu fiul ei.
Doar dacă nu aveţi altă treabă.
Nu.
Suntem bine.
Salut, băieţi!
Cafea fierbinte.
Bună! Nu mi-am dat seama că vei trece azi pe aici.
Totul e în regulă?
Putem să vorbim înăuntru?
Sigur.
Mikey s-a îngrăşat puţin?
Era aşa slăbănog pe vremea când era în uniformă.
Mi-aş fi putut amesteca cafeaua cu el.
L-ai văzut pe Steven Accorsi în ultima vreme?
Bell mi-a spus că cineva a văzut o furgonetă albastru deschis
parcată în faţa casei de câteva ori.
Şi mă gândeam, "Stai puţin!"
"Ştiu pe cineva care are o maşină aşa".
E un prieten.
Întotdeauna a fost.
Un prieten?!
Care brusc are obiceiul de a parca în faţa casei noastre.
A venit aici de două ori. Prima oară,
aveam nevoie de ajutor să mut nişte mobilă.
Şi a doua oară?
I-am pregătit cina.
Nu s-a întâmplat nimic.
Nimic nu se va întâmpla. Steven ştie asta.
Da, păi, poate nu el e persoana
cu care am o problemă adevărată în clipa asta.
Îmi pare rău.
Nu ştii definiţia cuvântului "separat"?
Pot lua cina cu cine vreau.
Ai spus că ai nevoie doar de puţin timp.
Aveai impresia că o să meditez aici, ca o călugăriţă?
N-ai spus nimic de văzutul cu alţi oameni.
Am spus că nu eram fericită.
Ar trebui doar să ies,
şi să agăţ pe cineva...
vreo stricată dintr-un bar?
Asta vrei? Eşti invitatul meu.
Ceea ce vreau...
e să fiu cu soţia mea.
Acum?
După 28 de ani de cine ratate şi weekenduri la secţie?
Haide!
Când ţi-am spus că vreau să fiu altceva în afară de poliţist?
Când ţi-am spus vreodată că-mi va conveni asta?
A trecut prin trei tururi în Afganistan.
S-a întors aici, unde ar fi trebuit să fie în siguranţă,
şi e ucis în propria lui casă.
Dnă Clennon,
credem că ce s-a întâmplat cu fiul dvs ar putea avea legătură
cu o intrare prin efracţie
în casa unui căpitan din NYPD în serile trecute.
Numele de Thomas Gregson înseamnă ceva pentru dvs?
Nu.
- Sam nu l-a pomenit înainte? - Niciodată.
Vă puteţi gândi la cineva care ar fi vrut să-l rănească pe Sam?
Nu.
Toată lumea îl plăcea.
Nu toată lumea, evident.
A fost ucigaşul său, desigur,
dar şi persoana care l-a înjunghiat?
Ştiţi despre asta?
Am observat semnul în dimineaţa asta.
Le-am spus colegilor mei
că s-ar putea să nu fie din timpul serviciului militar.
Am dreptate?
Da şi nu.
În timpul ultimului tur al lui Sam, era acest...
tip care avea probleme de adaptare.
Sam ştia cât de greu putea fi, a vrut să ajute, dar...
acest tip...
Jacob... o luase deja pe arătură.
Într-o zi, a cedat.
A sărit la Sam cu un cuţit.
Vă amintiţi numele de familie al lui Jacob?
Esparza.
Bine, iau legătura cu Armata, să văd dacă nu putem obţine
nişte informaţii actuale despre dl Esparza.
Aţi putea vorbi cu lt-ul Monroe.
- Monroe? - James...
A fost comandantul lui Sam în Afganistan.
Trăieşte aici, în New York.
Al 5-lea preşedinte.
Seara trecută am vorbit cu el în faţa casei căpitanului.
Îmi amintesc. Tuns scurt. Tatuaje pe braţ.
Ştii numărul casei?
Ce e?
Căpitane, asistentul tău a spus că ai mers să-ţi vezi soţia.
- Mai eşti acolo? - Tocmai plecam. De ce?
Vecinul tău, James Monroe. Trebuie să iei
oamenii care-ţi păzesc soţia, să mergi acasă la el.
Poftim? De ce?
Ştim acum legătura dintre tine şi a doua victimă, Sam Clennon.
Sau, mai repede, ştim că nu era nicio legătură.
- Ucigaşul nu te ţintea pe tine. - Nu asta i-a spus lui Cheryl.
Nu, i-a spus că venise după soţul ei.
Nu ţi-a spus pe nume.
O'Malley, Grell, veniţi cu mine.
Sam Clennon a servit sub comanda lui James Monroe în Afganistan.
Se cunoşteau.
Şi mai important, dacă bagi adresa lui Monroe în "Maps Earth",
apare o poză a casei tale.
Se pare că se întâmplă des.
Numai că, în loc să primeşti ceva banal,
ca pizza comandată de vecinul tău...
M-am ales cu tipul care venise să-l omoare.
Trebuie să-l localizăm
pe locotenentul Monroe înainte ca ucigaşul
să-şi dea seama de greşeală.
James! Sunt Tommy Gregson. Trebuie să vorbesc cu tine.
Eşti acasă?
E important.
Legistul crede că a fost ucis aseară, la doar câteva ore după Sam Clennon.
Nu s-au găsit amprente sau ADN,
dar tuburile alea provin de la un Glock 21.
Aveai dreptate. Asta a fost opera omului nostru.
Da, aşa se pare.
Veştile bune sunt că credem că am identificat un suspect.
Îl cheamă Jacob Esparza.
James Monroe i-a fost comandant în Afganistan.
La fel şi lui Sam Clennon.
Înălţimea şi greutatea s-ar potrivi descrierii lui Cheryl.
Mama lui Clennon ne-a spus că a fost atacat de Esparza,
în barăci, cam acum un an.
Clennon a fost înjunghiat în abdomen.
Raportul incidentului scris de locotenentul Monroe
a cam pecetluit soarta lui Esparza.
Dar Esparza spune că a fost o invenţie, şi că
Monroe şi Clennon fuseseră pe urmele lui luni de zile.
De asemenea, dat fiind că a renunţat la liceu,
şi de-abia a luat examenul de capacitate,
nu-l face chiar un erudit,
aşa că nu e o surpriză că a intrat în casa greşită.
Scuze.
Sunt Crawford şi Gleason.
Tocmai l-au ridicat pe Esparza de la reşedinţa lui.
Ştiu că încă nu mă pot implica, dar anunţă-mă când ajung aici.
În regulă.
Ai nevoie de ceva?
Mi-ai aruncat o privire.
Îmi cer scuze?
Te-ai uitat de două ori la mine mai devreme.
Da, fac asta uneori, când cineva stă chiar în faţa mea.
Da, dar privirile tale au fost pe furiş.
Mă gândeam să te rog ceva când toate astea se vor termina,
apoi mi-am dat seama ce nebunie era, aşa că am decis să ţin pentru mine.
- Ştii, oamenii pot face asta. - E ceva legat de soţia ta?
Am aflat azi că s-a văzut cu un tip cu care a crescut. De câteva ori.
"Un prieten."
E antreprenor.
A făcut reparaţii în casa noastră de-a lungul anilor.
Te gândeai să mă rogi să-l investighez?
Mă gândeam la asta, apoi m-am răzgândit,
pentru că, aşa cum am spus, era o nebunie...
Oricum... probabil e prea târziu.
Noi doi... am vorbit.
Nu cred că se va rezolva.
Dacă ai nevoie să vorbeşti cu cineva, atunci,
te rog să ştii că...
Voi aranja ca Watson să fie disponibilă.
Vezi ceva amuzant, Jacob?
Doar mă gândeam.
Chiar şi morţi, tipii ăştia tot reuşesc să-mi strice viaţa.
Deci recunoşti că nu-i plăceai.
Nu.
Tu, Jacob, eşti ceea ce poliţiştii numesc un "client imperturbabil".
Nu e chiar ce mă aşteptam. dat fiind trecutul tău militar.
Da, probabil pentru că ai crezut toate prostiile alea,
cum că aş fi cedat nervos, aşa-i?
Există vreun alt motiv pentru care l-ai înjunghiat pe Sam Clennon?
I-am cerut mâna iubitei mele chiar înainte să plec în Afganistan.
După 3 luni, aflu că s-a cuplat cu cel mai bun prieten al meu.
Încă nu eram căsătoriţi, dar tot am simţit-o ca pe un adulter.
Când am aflat că unul din băieţii din unitatea mea era
cuplat cu o fată despre care ştiam că avea un soţ
aici, în State, am luat-o foarte în serios.
Spui că l-ai înjunghiat pe Clennon pentru că avea o aventură?
L-am chemat afară pentru că avea o aventură.
A sărit la bătaie.
Eu doar mă apăram.
Acest om mort nu a descris aşa incidentul în raportul său.
Normal că nu, pentru că Clennon
era omul locotenentului. Erau apropiaţi.
Ne poţi spune unde erai
în ultimele două seri, între 8:00 şi 11:00 p.m.?
Am fost acasă.
Poate confirma asta cineva?
- Nu. - Dacă ar fi să-ţi cer
să-ţi dai jos tricoul, aş găsi răni proaspete de glonte?
Ţi se pare că sunt împuşcat?
Individul pe care-l căutăm a fost împuşcat în umăr.
Dacă n-ai o rană, n-ai de ce să-ţi faci griji.
Presupun că n-am de ce să-mi fac griji.
Te-ai trezit. Minunat! Mergem în Queens.
De ce mergem în Queens?
S-o vizităm pe cea cu care Sam Clennon a avut o aventură, desigur.
Jacob Esparza ne-a dat numele femeii
cu care Clennon se culca în Afganistan.
Elizabeth Roney. Am verificat-o.
S-a dovedit a nu fi camarad de arme, ci un arheolog care supraveghea
săparea după artefacte la un templu budist.
Aş spune că soţul ei avea motiv să-l vrea mort pe Clennon, ce zici?
Da, dar să-l omoare şi pe locotenentul Monroe?
Cum spuneam zilele trecute, Watson, monogamia nu e o stare naturală.
În cazul dr-ului Roney, poate că o singură aventură n-a fost de ajuns.
ATENŢIE! CÂINE RĂU
Îmi pare nespus de rău.
Cam urăşte bărbaţii.
O ia razna când un tip trece prin dreptul curţii.
De fapt, nu treceam prin preajmă. Doream să intrăm.
- Elizabeth Roney? - Da. Beth.
Vă pot ajuta cu ceva?
Îmi pare rău.
Sunt multe de digerat.
Eu şi Sam n-am fost mult împreună, dar totuşi,
e greu de crezut că e mort.
Mă surprinde că n-ai auzit la ştiri despre ce s-a întâmplat.
În ultimele zile am supravegheat nişte săpături în Kabul.
În mod normal, aş fi acolo,
dar când apar oportunităţi de a preda aici, în New York,
mă folosesc de avantajele tehnologiei.
Astea sunt cu 8 ore şi jumătate înainte,
aşa că am stat până târziu în noapte,
vorbind cu alţii asemenea mie.
Soţul dvs e...
Gotham!
Scuze. Cum spuneam, probleme cu bărbaţii.
Soţul dvs e pe aici?
Am vrea să vorbim şi cu el.
De ce-aţi vrea să vorbiţi cu Cameron?
Sam Clennon, bărbatul cu care aţi avut o aventură în Afganistan,
a fost găsit mort, ucis în casa sa, acum două nopţi.
În locul meu, n-aţi fi vrut să vorbiţi cu soţul dvs?
Bine, s-a făcut o confuzie.
Da, eu şi Sam eram încurcaţi, dar n-a fost o aventură.
- Nici pe departe. - Ce vreţi să spuneţi?
Când ne-am cunoscut, făceam săpături într-un loc din Afganistan,
numit Mes Aynak.
Unitatea lui Sam fusese desemnată să ne păzească.
Înainte să plec din State, eu şi Cameron eram deja
la jumătatea procedurilor de divorţ.
Da, tehnic, eram căsătoriţi, dar nu mai eram un cuplu.
Cameron s-a mutat în Arizona să fie cu noua lui iubită,
iar eu am mers la Mes Aynak.
Acum, că m-am întors, îi trimit prin poştă o parte din lucruri.
Aţi avut vreodată o relaţie romantică cu locotenentul James Monroe?
Nu.
De ce m-aţi întreba asta?
Aş vrea să vă pot spune că, Cameron a fost
vreun nebun sau un om rău, dar n-a fost.
Chiar dacă ştia despre Sam... şi nu a ştiut...
nu l-ar fi rănit.
Am găsit dosarul pe care mi l-a dat detectivul Basken
chiar în faţa camerei mele.
Eu l-am pus acolo.
Vreun motiv anume?
Păreai iritată că l-am rezolvat.
M-am gândit, pentru propria ta pregătire,
că ai putea dori să revezi dosarul,
să vezi dacă găseşti răspunsul.
Nu vreau să-l rezolv acum.
Voiam să-l rezolv când era nerezolvat.
Şi am fost iritată pentru că n-am avut şansa...
de a-mi da seama singură.
Aşa cum ţi-am explicat, esenţa aranjamentului nostru e parteneriatul.
Parteneriatul implică egalitate.
Sunt bună la asta. Amândoi o ştim.
Rezolvi cazuri de când erai copil.
Am ceva de recuperat.
E nevoie de 10,000 de ore pentru a deveni expert?
Dosarul ăsta a fost o oportunitate pentru mine.
Acum nu mai e. Bine? Nu vreau o ocupaţie,
mulţumesc foarte mult. Vreau să fiu utilă.
Dar tu meditezi, din câte se pare.
Aflu tot ce pot despre Mes Aynak.
Acela e locul unde Beth Roney a lucrat cu cele două victime, nu?
Şi Jacob Esparza a fost staţionat acolo.
Pare a fi o răscruce în acest puzzle.
Un loc fascinant.
Rămăşiţele câtorva aşezări antice budiste stau deasupra
celui de-al doilea mare depozit de cupru din lume.
Acum 6 ani, o companie chineză a primit dreptul de închiriere
pentru a extrage cupru, dar pot face asta doar când locul e demolat.
O să-l distrugă?
Ar fi făcut-o, dacă puteau.
Dar planurile lor au atras o reacţie negativă a presei,
iar ca răspuns, guvernul afgan a aranjat o excavare rapidă.
Extracţia e oprită până în 2014.
Orice nu e îndepărtat cu grijă până atunci, va fi pierdut pe vecie.
- Dar sunt frumoase! - Nu îndeajuns de frumoase, se pare,
pentru a amâna accesul la al doilea depozit de cupru din lume.
James Monroe şi Sam Clennon
făceau parte din unitatea care fusese desemnată
să asigure protecţia săpăturilor,
o excavare aranjată în pripă a unor artefacte nepreţuite.
- S-au sărit nişte etape. - Crezi că au furat de acolo?
Caut motive care sunt dificil de dovedit.
- S-a raportat ceva furat? - Nu.
Ceea ce ar putea însemna
că jaful a avut un succes fenomenal.
Sau că nu s-a întâmplat.
Watson, ai încercat să lucrezi peste noapte.
- Excelent! - Ai dormit?
Foarte puţin.
Ceai, pâine coaptă tibetană.
Şi răspunsul pe care-l căutăm.
Ce e asta?
E o listă a fiecărui artefact catalogat până acum la Mes Aynak.
Situl arheologic conţine nouă temple diferite.
Au excavat şapte.
În fiecare din aceste temple
au găsit un castron votiv cioplit, comun templelor budiste.
Unic într-o zonă bogată în cupru ca Mes Aynak,
castroanele sunt decorate cu ornamentaţii de cupru verde.
Interesant.
Nu răspunsul pe care-l căutam, dar interesant.
Au găsit un castron în fiecare din templele excavate,
cu excepţia ultimului.
Cel supravegheat de Monroe şi Clennon.
La acele săpături, nu era niciun castron.
S-a crezut că a fost jefuit sau bombardat,
dar eu cred că a fost furat.
Uite o poză a unuia dintre castroanele recuperate la sit.
Beth Roney avea un castron
exact ca ăsta în biroul ei, ieri.
Lucra cu Monroe şi Clennon.
A împiedicat catalogarea sa, apoi l-a dat pe mâna lor,
ca să poată fi scos din sit.
De ce-ar fura un artefact şi apoi l-ar lăsa la vedere?
Nimeni nu ştie că lipseşte.
Ea s-a simţit evident destul de sigură să-l ascundă
printre celelalte suveniruri de la săpăturile sale.
Nu lucrează singură.
Ştim că un bărbat a comis crima,
aşa că ea şi partenerul ei îi elimină pur şi simplu
pe ceilalţi participanţi la profit.
Mănâncă.
Detectivul Bell face rost de un mandat de percheziţie.
Când recuperăm castronul, ar trebui să fie destul de simplu
s-o forţăm pe dr. Roney să-şi predea complicele,
apoi va trebui să decidem ce facem cu restul după-amiezii.
Asta e absurd!
Sunt om de ştiinţă!
Nu fur de la săpăturile mele.
Era chiar aici.
Avem mandat. O să întoarcem locul ăsta cu fundu-n sus.
Mă îndoiesc că vor găsi ceva.
L-a ascuns undeva după vizita noastră de ieri.
Sper să nu fie aşa... Pentru că, dacă a făcut-o,
nu avem nimic contra ei.
I-am percheziţionat locul de sus până jos.
Nu e nicio urmă a castronului
pe care credem că l-a furat din templul afgan.
Ieri era în casa ei. Eu şi Sherlock l-am văzut.
Dra Roney spune că greşiţi,
că n-are nimic de-a face cu morţile lui Clennon sau Monroe.
Evident, vizita noastră a speriat-o.
Trebuie să fi dat artefactul complicelui ei.
I-am putea verifica activitatea pe mobil,
să vedem ce turnuri i-au transmis semnalul.
Aşa am avea o idee unde s-a dus.
Şi-a petrecut toată noaptea cu două videoconferinţe telefonice.
15 arheologi de pe două continente diferite
confirmă că n-a stat departe de calculator mai mult de 5 minute.
Din câte se pare, complicele ei a venit la ea,
a îndepărtat castronul şi toate probele incriminatorii.
Fără o dovadă, nu prea avem de ales.
Trebuie să-i dăm drumul.
Renunţ la meditaţie.
Pentru că nu ne-am dat seama încă cine e partenerul lui Beth Roney?
Ne ocupăm de asta doar de câteva ore.
Nu găsim nici măcar alţi suspecţi să-i evaluăm.
Pare să nu aibă un iubit, niciun prieten apropiat.
Să fiu şi mai clar, nu are niciun fel de prieteni.
Fiecare oră a ei e ocupată de muncă.
Mă întreb cum e asta.
Ăsta de unde a mai apărut?
Din mansardă.
E pentru tine.
E, fără îndoială, cel mai urât obiect al meu de mobilier.
Sunt mişcată.
Mă gândeam la ce-ai spus ieri, despre dorinţa de a te îmbunătăţi.
Sprijin instinctul.
Dar, când vine vorba de o anchetă,
nu pot merge în ritmul tău curent.
Şi cum mă va ajuta cufărul?
Înăuntru, vei găsi dosarele a câtorva cazuri vechi.
Cazurile mele nerezolvate.
Există câteva mistere în întreaga mea carieră,
care au scăpat puterilor mele de deducţie.
Data viitoare când o să vrei să-ţi ascuţi abilităţile
într-o aventură solitară, te încurajez să le studiezi.
Eu deja am făcut tot ce puteam.
Deci sunt slabe şanse să găsesc o soluţie înaintea ta.
S-ar putea chiar să ai succes acolo unde eu am eşuat.
Mulţumesc.
Oricum...
astea sunt rapoartele audierilor detectivului Bell. Inutile!
Niciunul din vecinii dr-ului Roney n-au auzit sau văzut
pe cineva apropiindu-se de casa ei între vizitele noastre.
Nimeni n-a auzit nimic...
dar partenerul ei era acolo.
Partenerul ei despre care ştim că e un bărbat.
- Vrei să-ţi stăpâneşti câinele? - Nu.
Nu vreau. Nu sunteţi bineveniţi aici.
Niciunul din voi.
Păi, o poţi face tu, sau o face ofiţerul Dunn.
E alegerea ta.
Gotham!
Haide!
Lăsaţi-mă să ghicesc.
Aveţi un alt mandat?
Avem... Numai că acesta e unul de arestare.
- Poftim? - Am identificat
bărbatul care i-a împuşcat pe Sam Clennon şi James Monroe.
Fostul tău soţ, Cameron Hecht.
Virbisem de el zilele trecute, dar din motive greşite.
Nu ţi-a ucis vechii parteneri din cauza unor întâlniri.
I-a ucis pentru că el era noul tău partener.
Asta e o nebunie!
Ţi-am spus. Am divorţat acum mai mult de un an.
Şi apoi v-aţi împăcat. Dacă ne luăm după el, cel puţin.
- Aţi vorbit cu Cameron? - Cu mare greutate.
Ne-ai spus că era în Arizona, dar o verificare rapidă
a activităţii recente a cardului de credit
a dezvăluit că era, de fapt, în New York.
Avea cam aceeaşi expresie pe chip
când am bătut aseară la uşa camerei sale de hotel.
Când a fost limpede cât de simplu era să-i comparăm ADN-ul
cu picăturile de sânge lăsate de el în casa căpitanului,
ne-a spus totul despre tine. Ne-a spus despre
castronul pe care l-ai furat şi alte câteva artefacte,
despre cum ai crezut că poţi obţine peste un milion de dolari pe ele.
Te întrebi cum ne-am gândit să-l căutăm?
Trebuie să-i mulţumeşti căţelei tale naziste pentru asta.
Vecinii tăi nu-şi amintesc
să fi auzit ceva neobişnuit între cele două vizite ale noastre,
inclusiv lătratul câinelui tău.
Curios. Ştim că partenerul tău era un bărbat,
şi că a reuşit să intre şi să iasă din casa ta, fără să o supere.
Deci era cineva cu care se obişnuise,
sau cineva pe care nu l-a uitat?
Beth Roney,
ai dreptul să nu spui nimic.
Tot ce vei spune
poate şi va fi folosit împotriva ta la tribunal.
Intră!
Ce e ăla?
Verificarea trecutului lui Steven Accorsi.
- Nu ţi-am dat numele lui. - Mi-ai spus că era
un antreprenor care a făcut lucrări la casa ta,
aşa că am verificat o parte din permisele emise...
Ţi-am spus că nu vreau să faci nimic legat de asta.
Am vrut să ajut.
În afară de câteva amenzi de parcare neplătite,
pretendentul soţiei tale pare a fi cinstit.
Scuze dacă nu asta e ceea ce vrei să auzi.
Nu, păstrează ăla. Nu-l vreau.
Soţia ta e conştientă că nu l-ai plăcut, corect?
Sentimentele tale erau... clare pentru ea?
Numai în ultimii 30 de ani, da.
De ce?
E doar... interesant...
Dintre toţi bărbaţii cu care s-ar fi putut distra,
l-a ales pe cel mai probabil să obţină o reacţie de la tine.
Poate a crezut că o meritam.
Poze cu tine prin casă...
E ciudat că sunt încă expuse. Nu?
Încă nu le-am spus copiilor că ne-am separat.
Ea doar... păstrează aparenţele.
Ar trebui să ştii, căpitane, că de obicei salut
sfârşitul unei căsnicii.
Ca instituţie, cred că a supravieţuit cu mult utilităţii sale.
Şi totuşi, am ajuns să apreciez premiza unui parteneriat.
E cu mult mai complex decât mi-am imaginat înainte.
Cel mai mic gest poate exprima mult.
Îmi spui să nu renunţ?
Îţi spun că n-ar fi trebuit niciodată să intri
în şarada reprezentată de o căsnicie.
Ai avut un partener.
Poate încă îl mai ai.
Bună!
Cine e ăsta?
Bună!
Numele ei e Gotham.
Stăpâna ei va fi plecată o vreme.
Dar trebuie să te avertizez. Are o chestie cu bărbaţii străini.
A trebuit să-i dau jumătate de sandviş cu friptură de vită
s-o fac să se urce în maşină.
Nu-i plac bărbaţii străini... Acum am înţeles.
Bună!
Am vrut să ştii că...
...înţeleg că separarea asta nu e doar...
o perioadă de aşteptare.
Te-am pus prea multă vreme pe locul doi.
Şi meriţi mai mult.
Aşa că o să fac tot ce pot.
N-am să te grăbesc.
Ai nevoie de spaţiu.
Respect asta.
Dar n-am să renunţ.
Ia o pauză,
fă ce trebuie să faci,
iar eu voi face la fel.
Să-mi dau seama cum pot face să fie bine.
Mulţumesc.
Noapte bună, draga mea.
Traducerea şi adaptarea Little Badger
== Mulţumiri lui elderman ==
Sincronizarea: Blackbird Subs.ro Team @ www.subs.ro