Din episoadele anterioare...
Bună, sunt Andrew Mittal.
- Ţi-ai găsit următoarea afacere? - Aşa cred.
Aşa că am sunat la linia aeriană, şi nu pot sta permanent,
dar întotdeauna mi-am dorit să văd Copenhaga.
Tu spui că te-am salvat,
dar la cum văd eu lucrurile,
tu mi-ai dat totul.
Te-ai decis unde vei merge?
Înclinaţiile tale romantice nu sunt un cusur pentru a fi corectate,
sunt o trăsătură care trebuie acceptată.
Te cunosc, Watson.
Ştiu că nu vei fi niciodată fericită în limitele
unei "relaţii tradiţionale".
Sunt fericită cu Andrew.
Dar ai fi mai fericită fără el?
Elizabeth Short... a dispărut pe 9 ianuarie.
Cadavrul ei a fost găsit, tăiat în două şi exsangvinat,
pe 14 ianuarie.
- Exsangvinat? - Golit de sânge.
Elizabeth Short.
Cunosc numele.
Presa a poreclit-o "Dalia Neagră" la scurt timp după uciderea ei.
Da, păstrez câteva dosare cu cazuri nerezolvate care să mă stimuleze
când nu apare nimic interesant. Iar ăsta e unul din ele.
Cum ar trebui să rezolvi o crimă din anii 1930?
1947.
Nu e imposibil.
Am făcut cu crimele de la Whitechapel, iar ele datează din anii 1800.
Whitechapel?
Ştiai cine e Jack Spintecătorul?
Mult timp am postulat o legătură între moartea drei Short
şi uciderea unei tinere în Chicago
pe nume Suzanne Degnan, în anul anterior.
Scrisorile de la ambii ucigaşi au o frazare similiară,
şi o combinaţie similară de litere.
- Nu crezi? - Poate.
Nu ştiu.
Nu, nu, dar uite. Ce crezi?
Doar emite o opinie.
Dar tu?
Nu ştiu.
Putem face şi altceva în afară de a vorbi de crime?
Presa a descris-o ca pe o prostituată,
dar eu cred că singurătatea a omorât-o.
Trebuie să-şi fi cunoscut atacatorul.
Dle Iyengar?
Te simţi singur?
Nu asta e ideea.
Jack Anderson Wilson e un suspect valoros,
dar nu e nicio dovadă că a fost vreodată în Chicago.
Wilson a folosit uneori aliasul Arnold Smith.
Dacă pot demonstra că Arnold Smith a fost la Chicago,
atunci am putea avea ceva care să merite discutat.
Nu că ai fi mare vorbăreţ.
Spune ce vrei.
Numele meu e Jill Horowitz.
O cunoştinţă de a mea spune că eşti cel mai bun detectiv din oraş.
E un moment nepotrivit?
Din contră, e momentul perfect.
Soţul meu, Steven, e avocat la Dorchester-Reid.
Spui cuvintele alea de parcă ar trebui să însemne ceva pentru mine.
E una din cele mai mari firme de avocatură din oraş.
Steven a fost distant în ultima vreme.
Lucrează la ore ciudate, invocă scuze ridicole.
Pentru un avocat, e un mincinos îngrozitor.
Suspectezi că soţul tău are o aventură.
Trebuie să aibă.
Ei lucrează mult, dar în ultima vreme a fost mai rău ca de obicei.
Steven a lucrat multe nopţi,
dar nu l-am văzut de 2 zile.
Nu l-ai văzut şi n-ai vorbit cu soţul tău de 48 de ore?
- A dispărut. - Te rog.
Trebuie să duci o viaţă interesantă ca să dispari.
Steven nu face decât să muncească.
M-a părăsit.
Vreau să faci chestia cu detectivul.
Să afli unde e, cu cine e.
Adu-mi nişte poze pe care le pot folosi la tribunal.
Tot spui detectiv particular. Nu asta fac eu.
Certurile conjugale a doi mici burghezi
din Manhattan nu mă interesează deloc.
Bine.
În mod normal, aşa e, nu mă interesează deloc.
Dar m-ai prins într-un moment vulnerabil.
Mi-ar prinde bine o diversiune.
Seamănă binişor.
Imaginează-ţi că stai pentru un portret în ulei în ziua de azi.
Aroganţa se scurge practic de pe pânză.
Ai făcut sex dimineaţă.
Pardon?
Mersul tău indică o eliberare recentă de tensiune.
Andrew e în oraş?
Sau ţi-ai luat alt iubit?
A venit ieri.
S-a întors în oraş definitiv.
Fabrica din Copenhaga e în funcţiune,
aşa că poate lucra din State.
Şi puteţi fi un cuplu permanent.
- Trebuie să fii încântată. - Absolut.
Sigur.
De ce verificăm un soţ care înşeală?
Eşti aşa disperat să lucrezi?
Cândva mă desfătam în singurătatea mea.
Dar adevărul e că m-am obişnuit să am un companion la vilă.
Casa pare un pic cam goală zilele astea.
Nicio veste de la Kitty?
Ştii că mă poţi suna oricând când vrei să vorbim.
Vrei independenţă.
N-o să dau buzna.
Oricum, treaba asta s-ar putea dovedi interesantă.
Înainte să ajungi aici, am vorbit cu recepţionera.
I-am spus că vreau să-l văd pe Steven Horowitz.
A spus că nu lucrează nimeni cu numele ăla aici.
Soţia lui a spus Dorchester-Reid, nu?
Voi îl căutaţi pe Steven?
Nu ştiu ce să vă spun.
Steven a fost asociat aici până acum vreo 6 luni.
- L-au lăsat să plece. - Ştii de ce?
Avem un masacru din când în când.
Bănuiesc că n-au crezut că are stofă de partener.
Soţia lui are impresia că încă lucrează aici.
Ne-a dat un număr de telefon care se potriveşte cu interiorul tău.
Cum spuneam, nu ştiu ce să vă spun.
Dar trebuie să plec.
Asta nu se facturează.
Ce faci?
Apelez numărul pe care ni l-a dat soţia lui Steven.
Biroul lui Steven Horowitz.
Da, bună ziua, e acelaşi Steven Horowitz
care lucrează ca avocat la Dorchester-Reid?
Aşa e.
Te gândeşti că cine a răspuns la telefon e undeva acolo.
Scuză-mă.
O să dureze o secundă.
Biroul lui Steven Horowitz.
Alo, e acolo?
Nu în clipa asta... Pot prelua un mesaj?
Chiar aş vrea să vorbesc cu el.
Ar fi trebuit să jucăm racquetball în clipa asta.
Racquetball? Steven nu joacă racquetball.
Îmi spui că nu stau pe un teren de racquetball chiar acum?
- Nu ştiu unde sunteţi, dle. - Asta e păcat.
Dacă erai ceva mai conştientă de ce e în jur,
ţi-ai fi dat seama că stau chiar lângă tine.
Vrei să ne explici de ce pretinzi că eşti secretara unui om
care nu mai lucrează aici de 6 luni?
Sezonul 3, Episodul 13 == CUCUTA ==
Traducerea şi adaptarea Little Badger
== Thanks goes to elderman == elder_man
Vă rog, nu spuneţi nimănui
că încă răspund la telefoanele lui Steven.
Pe aici se caută mereu o scuză să se concedieze oamenii.
Administratorii se ocupă de dezactivarea telefoanelor
când cineva e concediat, dar Steven m-a implorat să n-o fac.
Mă plăteşte puţin săptămânal ca să continui să răspund.
Deci vrea ca oamenii să creadă că încă lucrează aici.
Aşa cred.
Mai ales soţia lui sună.
De cele mai multe ori deviez apelul pe alt telefon.
Asta e o minciună cam mare... Nu s-a prins deloc?
Steven şi Jill nu sunt cel mai apropiat cuplu.
Ea face multă muncă caritabilă, el lucrează până târziu.
Cred că ar fi aflat într-un final,
dar nu mă surprinde că a păcălit-o.
Există vreun motiv pentru care nu i-a spus, pur şi simplu?
Nu mi-a spus.
Dar numele "Dorchester-Reid" deschide multe uşi.
Steven locuiesc Jill într-o clădire de co-proprietari,
care aparţine Clubului Braebury.
Cred că a vrut doar să păstreze aparenţele.
Toate bune şi frumoase până în ziua plăţii facturii.
M-am ocupat de emailul lui Steven timp de 2 ani.
Nu avea multe economii, dar...
erau bani care veneau de undeva.
Crezi că a fost implicat în ceva ilegal?
Nu ştiu.
Dar soţia lui n-a fost singura care a sunat.
Alţi oameni păreau un pic...
Nu ştiu, dubioşi?
Majoritatea din ei nu voiau să-şi lase numele.
Când mi-a oferit bani să răspund la telefon,
am presupus că voi primi un cec săptămânal.
În schimb, mi-a trimis bani gheaţă.
Era ca şi cum nu voia să lase o dâră de documente.
Ai fost plătită recent?
Da, am primit un plic acum câteva zile.
La prânz voiam să-i duc la bancă.
Pot să...?
Mersi.
N-are adresă de retur.
Timbrată 11101.
Long Island. Nu e aproape de casa lui.
Poate e aproape de noua lui afacere.
Pata asta e horchata.
Mai exact, horchata salvadoriană.
Seminţele de morro au dat-o de gol.
Deci biroul lui ar putea fi aproape de un loc
care serveşte mâncare salvadoriană în Long Island.
Mulţumesc. Ai fost de mare ajutor.
Eşti liberă să-ţi reiei viaţa de minciună plictisitoare şi meschină.
Îţi prezint principalii furnizori din Long Island
de tamales, pupusas, şi, fireşte, horchata.
Conform comentariilor de pe net,
bucătăria e foarte autentică, deşi ambianţa
poate fi ruinată de apariţia unui şobolan ocazional.
Asta explică notificarea de la Sanepid.
Deci, ce căutăm aici?
Vreun semn despre Steven?
Te-ai gândit vreodată să-ţi iei un coleg de cameră?
Uneori, pari să mă înţelegi destul de bine,
şi apoi faci aşa ceva, să mă întrebi dacă mă gândesc
să-mi iau un coleg de apartament.
De ce e o întrebare atât de ciudată?
Îţi place să ai oameni în preajmă.
Tu nu eşti oameni, Watson. Nici Kitty nu era.
Oamenii, în caz că n-ai observat,
sunt o mulţime stupidă şi supraponderală.
N-am idee ce vrei să spui cu asta,
dar nu spun să iei pe cineva de la mica publicitate.
Ai multe cunoştinţe interesante.
Sunt sigură că unul din ele nu s-ar supăra să ia o cameră ieftină
într-o vilă enormă.
Şi pe cine ai în minte?
Probabil n-ar trebui să fie cineva din program.
Ce zici de dra Hudson? E deşteaptă.
Ştiu şi aşa prea multe despre viaţa amoroasă a acelei femei.
Mason e prea tânăr.
Ce zici de Nas?
Pare ordonat.
Nasul deţine jumătate din Washington Heights.
Mă îndoiesc că ar folosi dormitorul meu gol.
Trebuie să fie cineva.
- Slavă Domnului! - Pentru ce?
Că am găsit un mod de a pune punct discuţiei.
Dosarul pe care ţi l-am dat despre Horowitz...
Ai citit bucata despre maşina lui?
Da, un Lexus negru, numărul cred că începe cu "P".
PCT
2093.
Asta e maşina lui.
Încălcarea curăţeniei stradale.
Miercuri după-amiază.
Maşina e aici de câteva zile.
SMH Incorporated.
Steven Matthew Horowitz.
Se pare că locul a fost închis în grabă.
Judecând după mucegaiul care a crescut în cana asta,
aş spune că a fost activ acum mai puţin de o săptămână.
Deci cam în aceeaşi perioadă în care a dispărut Steven.
Astea două sunt foarte probabil legate.
Întrebarea e, care e prima?
Multe telefoane.
Se pare că vindeau ceva.
Vezi cum s-a aşezat praful?
Era un preş aici, pe podea, până acum câteva zile.
Extinctorul lipseşte.
Niciun semn de incendiu.
Suspectez că a fost folosit în alte scopuri.
Pare a fi sânge.
Ăsta e un motiv temeinic să-l sunăm pe căpitanul Gregson.
Asta e o bucată de materie cenuşie.
Tocmai am vorbit cu legistul.
ADN-ul preliminar confirmă că sângele şi materia cenuşie
aparţin lui Steven Horowitz.
Avem unităţi canine care scotocesc zona.
Niciun semn de cadavru.
Aş fi foarte surprins dacă ai găsi unul.
Foarte probabil că ucigaşul l-a învelit în preşul dispărut,
şi apoi l-a transportat cu maşina.
- S-ar fi putut duce oriunde. - El?
Steven Horowitz s-a menţinut într-o formă rezonabilă.
Cred că e foarte improbabil ca o femeie
să-l fi bătut mortal cu un extinctor.
Deşi nu e imposibil, fireşte. Watson, am toată încrederea
că i-ai putea sparge capul unui bărbat cu un tub metalic,
dacă-ţi pui mintea.
Foarte frumos din partea ta să spui asta.
Cum e cu soţia? Ai spus că nu se înţelegeau?
Crezi că ar fi putut angaja pe cineva să facă asta?
Nu putem exclude asta.
Dar nu-mi imaginez de ce ar comite o crimă,
şi apoi m-ar angaja pe mine.
Cum stăm cu SMH Inc.?
- Aveţi idee ce e cu ea? - E înfiinţată din august.
Steven Horowitz era singurul funcţionar înregistrat,
aşa că scoatem formularele W-2 să căutăm angajaţi.
Te anunţ ce aflăm.
Dar desfăşurătoarele telefonice?
Birourile erau clar un fel de centru telefonic.
Verificăm şi asta.
Toată lumea a închis, dar ar trebui să aflăm dimineaţă.
Bine, trebuie s-o anunţ pe soţie.
Poate noi doi ar trebui să ne retragem la mine acasă,
să dezvoltăm şi alte teorii.
Ce să dezvoltăm? Primim desfăşurătoarele dimineaţă şi continuăm de acolo.
- Ai prefera să nu fii singur? - Nu spune prostii.
Vreau doar să-mi păstrez concentrarea.
Aş pierde timpul cu tine, dar îi fac cina lui Andrew în seara asta.
Eu nu pierd timpul, Watson.
Sună-mă dacă o iei razna, şi gândeşte-te la un coleg de cameră.
- Nu mă mut cu tine. - Nu ţi-am cerut s-o faci.
Spaţiul din Tribeca
e evident localizat central,
dar nu ştiu... E mic.
Şi e Tribeca.
Oamenii sunt foarte mişto în Tribeca.
- Tu eşti mişto. - Mersi.
Ştii ce vreau să spun.
Dacă merg în Bushwick, am geamuri spre golf,
un birou cu o uşă care se închide,
şi loc să mă extind.
Se pare că deja te-ai decis.
Hai Bushwick!
Cina e pregătită.
Nu mă judeca.
A sunat tata în după-amiaza asta.
Mâine e în oraş cu afaceri.
Vrea să ne scoată la cină.
Dacă eşti liberă, normal.
Sigur.
Mi-ar plăcea să-l cunosc.
Nu-ţi face griji.
Nu e o întâlnire cu tata.
E doar o cină.
Absolut nevinovată.
Pot să-i spun 7:30?
Da.
- Te simţi bine în pielea ta? - Alo!
Pe bune, la sfârşitul zilei,
te întrebi, "am hărţuit destui oameni azi?"
Pentru că cred că, dacă aveam slujba ta, cred că mă sinucideam.
Doamnă, doar v-am obţinut numărul de telefon
prin SMH Incorporated.
N-am legătură cu ei.
Te avertizez, nu mai suna aici.
Prietenă de-a ta?
Asta era dra Ruth Talbert din Taos, New Mexico.
Mai devreme, detectivul Bell mi-a trimis desfăşurătoarele
de la biroul lui Steven.
Am încercat să sun la numerele astea într-un efort
de a afla ce punea la cale SMH Incorporated,
şi poate să descopăr un suspect sau doi.
Se pare că ai găsit unul.
Ca chestie, am găsit o mii.
Toţi cei care au primit un apel
de la SMH Incorporated avea motiv să-l omoare pe Steven Horowitz.
Steven Horowitz era un recuperator de datorii.
Ce anume?
Cineva, undeva, cumpără să spunem un Jet Ski pe credit.
Apoi îşi pierde slujba, şi nu mai plăteşte.
Unei alte persoane nu-i place curbura feselor sale,
aşa că aruncă cu bani pe un set de implanturi.
Un altul pune ochii pe o super maşină italiană şi gândeşte,
"De ce să n-o cumpăr?"
Oamenii cumpără lucruri pe care nu şi le permit.
Cunosc conceptul.
Mulţi, mulţi oameni.
Mulţi sunt neserioşi, alţii nu.
Dar fiecare achiziţie ajunge într-un ocean imens
de datorii de consum.
Numai în ţara asta, ajunge la 2,4 miliarde de dolari,
majoritatea fiind deţinute de companiile de credit.
Horowitz nu lucra pentru o companie de credit.
E adevărat, dar corporaţiile astea au o politică de a renunţa
la încercarea colectării datoriilor neplătite după 180 de zile.
Cineva a decis că nu merită efortul.
Aşa că le vând.
Vând datoria?
Cui?
De ce-ar cumpăra cineva o factură neplătită?
Pentru că o poţi obţine cu o reducere exorbitantă.
Să spunem că achiziţionezi o datorie de 10.000 de dolari
pentru 1.000 de dolari.
Pe urmă poţi hărţui
sau stoarce 5.000 de dolari de la creditorii tăi ghinionişti.
Atunci ai câştiga...
4.000 de dolari.
Ca mod de a câştiga bani, e mai mult decât degradant,
De-asta Steven nu i-a spus soţiei sale.
Dar poate fi şi foarte profitabilă, şi de-asta o şi făcea.
Va trebui să sunăm la bancă, doar ca să sortăm oamenii ăştia.
De fapt, mergem la secţie.
I-am cerut detectivului Bell să sorteze formularele W-2s
de la compania lui Steven.
Aduce un angajat pe nume Eduardo Pena.
Oricare din oamenii ăia de pe perete
aveau motive să-l vrea pe Steven dispărut.
Şi nu i-aş exclude,
dar industria de colectare a datoriilor
e notorie pentru angajarea condamnaţilor şi eliberaţilor condiţionat.
Cred că e la fel de posibil ca Steven să fi intrat în conflict
cu unul din noii săi asociaţi dubioşi.
Cineva ca Eduardo Pena.
Omul are un trecut de încarcerări şi atacuri violente.
Copii ale formularelor W-2 de la SMH Incorporated.
Bell încă n-a venit cu dl Pena,
aşa că m-am gândit că ne-am putea uita prin ele cât aşteptăm
şi să vedem dacă nu e ceva necorespunzător.
- LA "MARIANA" E OK PENTRU CINĂ? - SIGUR.
- De ce-ai minţit? - Poftim?
Ăla e un restaurant argentinian.
E un fapt stabilit că tu deteşti sosul chimichurri.
În primul rând, nu citi peste umărul meu.
Şi nu era o minciună. Eram politicoasă.
Luăm cina cu tatăl lui Andrew în seara asta.
Probabil el a ales locul.
N-o să spun că n-aş merge acolo.
Întâlnirea cu părinţii.
E o piatră de hotar importantă în relaţia ta romantică.
Nu, nu mă întâlnesc cu părinţii săi. Iau cina
cu tatăl lui. Nu-i mare lucru.
Atunci de ce eşti aşa tensionată?
Nu sunt stresată de mâncare. Sunt stresată
că mă chestionezi despre asta.
Nu.
Marcus a ajuns.
Slavă Domnului!
Eu şi Steven am lucrat împreună la primul nostru pachet de datorii
acum câteva luni.
Pentru el a fost prima oară.
I-am cam arătat regulile.
Şi lucraţi şi la alt proiect împreună, nu-i aşa?
În Long Island?
Steven a primit un pont despre un pachet mare.
L-a numit Filonul Principal.
Milioane şi milioane de datorii pe care le-a luat ieftin.
- Câte milioane? - Nu ştiu.
Steven nu mi-a arătat niciodată toată lista.
Îmi dădea doar câteva nume pe care să le sun în fiecare zi.
De ce erau birourile voastre închise?
Chiar nu ştiu.
Uneori, dacă Steven prindea în cârlig pe cineva
care datora mulţi bani şi locuia în apropiere,
se ducea până acolo să-l vadă,
să încerce să colecteze personal datoria.
Săptămâna trecută a fost plecat cu o chestie ca asta,
s-a întors, şi ne-a spus tuturor să mergem acasă.
Ce s-a întâmplat?
- La cine a fost? - N-am idee.
A spus doar că nu mai colectăm pachetul...
ceea ce era ridicol, pentru că nu sunasem nici o treime
- din numele de pe listă. - De unde ştii asta?
Credeam că n-ai văzut niciodată toată lista.
E doar o bănuială.
Minte.
Rău de tot.
Pe cine suni?
Compania de telefoane. O să pretind că sunt dl Pena.
Trebuie să fi fost destul de supărat,
să pierzi aşa, din senin, o slujbă.
Mă întrebam când veţi ajunge la asta.
Crezi că l-am omorât pe Steven, nu-i aşa?
Are noimă.
El m-a concediat.
Eu am cazier...
A murit, când? Acum câteva zile?
Aşa e.
Steven a concediat pe toată lumea săptămâna trecută.
A doua zi, am plecat în Springfield, Ohio.
M-am întors aseară.
- Ce făceai acolo? - Petrecerea nepotului meu.
Vă arăt chitanţele, dacă vreţi.
Poate nu l-a omorât pe Steven Horowitz,
dar minte legat de ceva.
Are lista completă a datornicilor. A furat-o.
Cine-i ăla?
Dl Pena tocmai a instalat 14 linii telefonice în apartamentul său.
Îşi deschide propria afacere.
E adevărat?
Dacă aruncăm o privire acolo,
vom găsi lista de debitori a lui Steven?
Dacă o găsim, e posesie criminală de proprietate furată.
Asta e o infracţiune şi o încălcare a eliberării condiţionate.
Fireşte, dacă alibiul tău se verifică,
şi ne dai lista voluntar...
s-ar putea să rezolvăm ceva cu ofiţerul supraveghetor.
Îţi prezint Filonul Principal.
După cum pare la prima vedere,
trebuie să fie facturi neplătite în valoare de 20 de milioane.
Ce anume căutăm?
Orice sume mari
deţinute de rezidenţii din Naugatuck, Connecticut.
Avem trecerile lui Steven pe la punctele de taxare,
şi pingurile releului telefonic
de pe un drum de ţară din Naugatuck
cu puţin timp înaintea dispariţiei sale.
Nu avea nicio afacere normală acolo,
aşa că poate căuta unul din debitori.
Vrei să aflu
ce s-a întâmplat în vizita aia faţă-n faţă.
Totul a decurs destul de normal până în acel punct,
aşa că trebuie să aflăm ce l-a speriat pe Steven ca să-şi închidă afacerea.
Trebuie să te simţi foarte prost
să nu vrei să te întâlneşti cu părinţii lui Andrew.
Tipul a fost mereu pentru tine un fel de înlocuitor.
"Înlocuitor"? Niciodată n-am spus asta.
De asemenea, în toată perioada în care v-aţi văzut,
n-ai expus niciodată vreun semn de intoxicare
care acompaniază o nouă iubire.
Omul s-a întors permanent,
dorind o intensificare modestă a relaţiei,
iar tu eşti constrânsă să te confrunţi
cu lipsa de pasiune pentru el.
Ăsta e un mod de gândire care conduce inevital la o despărţire.
Nu vreau să mă despart de Andrew.
Oarecum abia începem relaţia.
Dacă nu vrei să te desparţi de el,
atunci de ce idee întâlnirii părinţilor săi
te umple de o teamă misterioasă?
Nu răspunde acum la asta.
De fapt, o să avem destul timp de gândire,
pentru că mergem în Connecticut.
- Ai găsit pe cineva. - Owen Downey.
Conform acestei liste, a acumulat o datorie
de câteva sute de mii de dolari.
Owen Downey are cazier, aşa că, dacă nu răspunde la uşă...
Nu-i meşterim broasca.
Bună ziua.
Suntem consultanţi la NYPD.
Am vrea să-l vedem pe Owen Downey.
Îmi pare rău.
Owen îşi face tratamentul acum.
Avem doar câteva întrebări pentru el.
Am făcut un drum lung.
Dacă vreţi să aşteptaţi, puteţi vorbi cu el într-un minut,
dar în clipa asta Owen nu spune nimic.
Nu cred că omul ăla a ciomăgit pe cineva recent.
- Ce diagnostic are? - Emfizem.
Owen crede că s-a ales cu el lucrând în construcţii,
dar n-a primit bani de la nicio companie.
Sunt mătuşa lui Owen.
Lucrez la un spital din oraş.
Vin de câte ori pot, îi dau ce medicamente pot face rost.
În timpul vizitelor, l-ai văzut pe acest bărbat?
Sigur.
Steven.
A fost aici de câteva ori.
E bine?
Mi-e teamă că nu.
A fost omorât.
Dumnezeule!
Îmi pare rău să aud asta.
Ştiu că Steven se lupta să-şi găsească drumul,
dar era un om de treabă.
Un om de treabă? Încerca să colecteze bani de la nepotul tău.
La început.
Apoi a vorbit o vreme cu Owen.
A doua oară când l-am văzut aici, făcuse cumpărături.
Apoi, săptămâna trecută, i-a spus lui Owen
că nu mai datora nimic, nimănui.
Zău?
A fost ca un miracol.
Steven a spus că nu putea trăi cu ce făcea,
nu mai putea stoarce bani de la oameni
pe care-i părăsise norocul.
Îl ierta pe Owen de datorie.
Poate de-asta a închis afacerea.
Nu numai că-l absolvea pe Owen de datorie,
o făcea cu toţi cei din acel dosar.
Scuzaţi-mă.
Se poate ca Steven Horowitz să nu fi fost ucis
pentru că era recuperator de datorii,
se poate să fi fost omorât pentru că ierta de datorii.
Deci Steven Horowitz era ce? Un fel de Robin Hood?
Analogia nu e perfectă,
dar, într-un fel de a o spune, da.
N-a pornit cu gândul de a ierta un pachet masiv de datorii.
A intenţionat să colecteze Filonul Principal
dar, undeva pe drum, a avut o revelaţie.
E un pic ca Grinch care restituie Crăciunul.
Bravo lui Steven! Ce-are asta de-a face cu moartea lui?
O întrebare foarte pertinentă.
Înainte să poată procesa documentele care chiar ar fi înregistrat
datoriile ca fiind şterse, Steven a fost omorât.
Crezi că cineva a vrut să-l oprească să facă asta?
Cred că Steven avea puţine economii.
Cineva l-a alertat de existenţa Filonului Principal.
Era un pachet care, lucrat adecvat,
l-ar fi aranjat pe viaţă.
Dar ar fi costat milioane de dolari pentru a fi cumpărat.
- A avut investitori? - Şi cine achiziţionează acţiuni
în pachete mari de datorii neplătite?
O galerie de şarlatani.
Cei care-şi petrec vieţile în zona dintre legal şi criminal.
Îţi prezint...
pricipalii investitori în SMH Incorporated.
Ăla e Sam Gianini?
E reputatul şef a ceea ce-a rămas din familia mafiotă a oraşului
care a investit printr-o corporaţie fantomă numită după nepoata lui.
Grace Yee,
decana economiei pariurilor ilegale din Brooklyn.
Walker Tolan, custodele unor sex cluburi,
care conectează banii cu Wall Street
cu tineri şi tinere flexibile...
Aş continua, dar ţi-ai făcut o idee...
nu e nimeni aici pe care l-ai invita la un ceai.
Şi nimeni cu care ai vrea să te joci cu rezervele lor.
Exact. Trezirea spirituală a lui Steven Horowitz
a avut efectul secundar nefericit
de a înfuria o mulţime de escroci şi bandiţi.
Treaba noastră e să ne dăm seama care din ei l-a omorât.
Cu grupul ăla, va fi o cursă strânsă.
Evident, n-am devenit companion pentru a fi detectiv.
Nici măcar n-am ştiut că vreau să fiu detectiv
până când n-am început s-o fac la propriu.
Am rezistat multă vreme, dar chiar mă bucur că am făcut schimbarea.
Deci...
chirurg...
companion...
detectiv.
Ştiu că pare foarte întortocheat când fac descrierea,
dar îţi garantez că totul s-a simţit foarte organic
- când chiar s-a întâmplat. - Asta e o descriere perfectă
a vieţii majorităţii oamenilor.
De fapt, îţi găsesc povestea inspiratoare.
Cred că mama ar fi spus "capricioasă", dar... mulţumesc.
Normal că ar fi făcut-o.
Ne facem griji pentru copiii noştri.
Asta nu dispare niciodată. Dar, pentru mine,
îmi sună ca şi cum ţi-ai fi găsit pasiunea.
Erai deschisă la ea când ţi s-a prezentat. Nu te-ai opus.
E exact simţul aventurii pe care eu şi mama lui Andrew
am încercat s-o insuflăm copiilor noştri.
M-aţi înscris la un curs de programare în clasa a 3-a.
Şi uită-te acum la tine.
Regret că a durat atât să ne întâlnim.
Eşti remarcabilă.
Watson, ce cauţi aici?
Am venit să te pocnesc.
- Pentru ce-a fost asta? - Urăsc când ai dreptate.
E vorba de cina ta?
Eram sigură că va fi ca în "Socrii de coşmar".
Nu există nicio versiune de cunoaştere a părinţilor cuiva
care nu implică chiar întâlnirea părinţilor lor.
Ştii ce vreau să spun. Iar tată lui Andrew
a fost atât de... uimitor! A fost cald şi primitor.
Se vedea că era încântat că mă întâlnesc cu fiul lui.
Adică, a mers atât de bine cât ţi-ai fi putut imagina.
Şi totuşi...
N-am vrut nimic din toate astea.
Nu m-am simţit în largul meu.
Andrew e deştept, e bun, nu se îmbracă ca un licean
care tocmai a fost exmatriculat. Ce naiba e cu mine?
Nu simt nimic din ce-ar trebui să simt.
Sunt expert în multe lucruri, dar dragostea nu e unul din ele.
Ştiu, totuşi, că nu poate fi redusă la o listă de dorinţe.
S-ar putea să trebuiască să accepţi
faptul că indiferent ce înseamnă relaţia ta Andrew,
pur şi simplu n-o vrei.
Atunci ce vreau?
Nu ştiu.
Cât îţi vei da seama, s-ar putea ca, neintenţionat,
să-l tratezi pe acest om de treabă... oarecum josnic.
Ştiu ce trebuie să se întâmple.
Oricum, tu ce pui la cale?
De ce-l obligi pe Clyde să picteze?
Nu-l forţez să facă nimic.
Îi place.
E destul de liniştitor de privit...
în timp ce aştept să fiu umilit.
Când ne-am despărţit, presupuneam că Steven Horowitz
a fost omorât de unul din investitorii lui.
O anchetă superficială a dezvăluit că asta e fals.
S-a dovedit că Steven a lucrat destul la Filonul Principal
pentru a-şi plăti investitorii înainte să se răzgândească.
Dacă n-a fost unul din ei...
Am cam rămas fără suspect.
Într-un efort de a-l scoate la iveală,
m-am gândit la natura datoriei.
Este, în primul şi-n primul rând,
avantajul pe care o persoană îl are asupra alteia.
- Bine. - Dat fiind asta,
m-am întrebat dacă ucigaşul nostru a avut motiv
să vrea pe cineva din acel portofoliu...
sau mai mulţi... să rămână datori.
Înainte să se răzgândească, Steven a mers până în Connecticut
să hârţuiască un singur om... Owen Downey.
Sunt alţi oameni enumeraţi în Filonul Principal
care datorau mai mulţi bani şi locuiau în apropiere.
Steven s-a concentrat pe Owen. De ce?
După ce-am revăzut cazul lui Owen,
am descoperit ceva destul de interesant
despre comunitatea lui... toate proprietăţile
pe o rază de 8 km faţă de casa lui Owen
au fost achiziţioante de-a lungul ultimilor 2 ani
de acelaşi dezvoltator: Jay Stern Investments.
- Pentru ce? - Nu ştiu.
Încă n-a fost făcut public.
Le-am cerut prietenilor noştri de la Everyone
să arunce o privire dincolo de protecţia lui Stern Investments
şi poate să facă puţină lumină.
În prezent se decid ce preţ doresc să extragă.
De-asta aştepţi să fii umilit.
Cred că s-ar putea să fie ei.
Genial!
Da. Fără îndoială că se felicită reciproc
că au ridicat cel mai diabolic obstacol al lor de până acum.
Da, vor un inel de la Super Bowl.
Proverbiala floare la ureche.
O să-l sun pe Phillip şi problema va fi rezolvată.
Phillip? Phil Simms? Ştiu că voi doi
aţi lucrat împreună sau aşa ceva, dar chiar crezi
că-ţi va da unul din inelele sale de la Super Bowl?
Nici n-ai idee ce-mi datorează.
'Neaţa!
Masa. Hainele.
Mergem să vedem consiliul de directori de la Stern Investments.
Nu ştiam că mi-au mai rămas haine aici.
Nu aveai. Le-am cumpărat pe alea.
Lucrăm frecvent până târziu, aşa că mi-am imaginat că vor fi folositoare.
Sper că-ţi plac.
Sunt minunate, de fapt. Mersi.
De ce mergem la Stern Investments?
Phillip şi-a împărţit contul cu mine,
iar Everyone şi-au primit inelul.
Au petrecut ceva vreme pe serverele de la Stern.
Am aflat detalii interesante despre vieţile sexuale
ale unor membrii ai Consiliului. De asemenea, am determinat
că vor să construiască o staţiune de ski în Connecticut.
La Naugatuck, ca să fiu mai exact.
- De-asta cumpără terenul. - În clipa asta,
detaliile proiectului sunt cunoscute doar de 6 membrii
ai Consilului de la Stern şi de directorul executiv.
Ar vrea să dezvăluie planurile săptămâna viitoare.
Doar că e o problemă. Casa lui Owen Downey stă fix
- în mijlocul staţiunii plănuite. - Îi ţine pe loc.
Cum era de aşteptat, dl Downey nu e dispus
să-şi schimbe viaţa în condiţia sa actuală.
Stern crede că vor putea să forţeze o vânzare,
din moment ce Owen nu va putea plăti datoriile sale medicale,
decât dacă-şi vinde ultimul bun rămas, casa sa.
Dar dacă Steven l-a iertat pe Owen de datorie...
Nu va fi nevoie să vândă. Toată staţiunea ar fi periclitată.
Doar 6 oameni ştiau despre asta?
7, incluzându-l şi pe directorul executiv.
Îmi place o grămadă drăguţă de suspecţi.
Trebuie să-i putem alinia
pe toţi cei din oraş, umăr la umăr,
sau vom arăta
- foarte slabi la următoarea şedinţă. - 'Neaţa, doamnelor şi domnilor.
- Ce naiba se petrece? - Scuze, dle.
- Nu i-am putut opri. - Scuze pentru întrerupere,
dar logica rece dictează că unul din voi
e un posibil ucigaş. Eu şi colega mea suntem
într-o relaţie sporadică cu NYPD.
Ne-am gândit să vă privim pe toţi în acelaşi loc,
- şi să vedem dacă apare ceva. - Asta e o nebunie!
Despre ce vorbeşti?
Nu puteţi da buzna aici. Ieşiţi afară!
Sună-i pe avocaţi.
Sherlock.
Scuzele mele.
Dacă stau să mă gândesc, e foarte posibil
să nu fie niciun ucigaş în camera asta.
Unuia dintre voi, totuşi, îi place să fie pocnit.
Continuaţi!
Ce s-a întâmplat acolo? Credeam că eşti sigur că e unul din ei.
Din cei 7 oameni din camera aia, 3 dintre ei sunt femei scunde.
Unul era moş, şi unul încerca să ascundă
de restul colegilor săi faptul că e aproape orb.
Iar unul, ale cărui emailuri s-a întâmplat să le citesc,
şi-a petrecut seara în compania dominatoarei sale
la ora la care Steven Horowitz a fost omorât.
Directorul executiv era singurul care putea să învingă
şi să ciomăgească un bărbat matur, iar el avea rămăşiţele
ale unei arsuri solare decojite la marginea liniei părului.
O vom confirma, dar cred că era în concediu la ora crimei.
Oricare dintre ei ar fi putut angaja un ucigaş.
Puţin probabil.
Ucigaşii profesionişti au tendinţa de a executa oamenii
într-o manieră profesională. Ei nu fac gafe cu extinctoarele.
- Cu alte cuvinte, n-avem nimic. - Din contră.
Am o idee destul de bună cine l-a omorât pe Steven Horowitz.
Scuze, cu cine vă întâlniţi?
Nu, nu ne întâlnim cu nimeni. Am venit doar să-l căutăm
pe unul din partenerii tăi, Coleman Brown.
Astea sunt la dispoziţia publicului, nu-i aşa?
- Cred că da. - Minunat! Mersi.
Când eram daţi afară de la Stern Investments,
directorul executiv mi-a dat cartea de vizită a avocatului lor.
Ştiai că e Stern Investments e reprezentată de...
Dorchester-Reid?
Deci cineva de la vechea firmă de avocatură a lui Steven
reprezintă oamenii care vor să construiască o staţiune de ski
pe proprietatea lui Owen Downey.
Un avocat care, dacă reuşeşte ca negociator,
poate câştiga un comision imens dacă staţiunea devine realitate.
Coleman Brown.
Am făcut o mică cercetare pe drum încoace.
Coleman şi Steven erau amândoi membrii ai Clubului Braebury.
Se pare că obişnuiau să joace golf împreună.
Suspectez că Coleman Brown a fost cel care l-a anunţat pe Steven
de Filonul Principal din capul locului.
Deci tipul ăsta îl îndreaptă pe Steven spre Owen.
Dar dacă Steven şterge datoria lui Owen,
în loc să-l pistoneze până când îşi vinde casa...
Coleman Brown ar pierde milioane.
Scuzaţi-mă.
Dle Brown.
Seamănă foarte mult, da.
Un pic cam măgulitor la pomeţi, dar e bun.
Recepţionera noastră a spus
că sunt doi oameni aici care se uită la o pictură cu mine.
Vă pot ajuta cu ceva?
Nu. Nu în clipa asta.
Mulţumesc, totuşi.
Şi acum ce facem?
Acum construim un caz împotriva dlui Brown.
Chiar a trebuit să aducem asta aici?
Mă îndoiesc că se va duce dorul picturii.
După ce dovedim că Coleman Brown e un ucigaş cu sânge rece,
probabil îl vor da jos oricum.
În plus, e ceva la faţa lui îngâmfată
pe care-l găsesc foarte motivant.
Dacă eşti atât de motivat, cum de nu l-ai legat de crimă încă?
Suspectez că are de-a face cu lipsa dovezilor fizice.
Nu-mi pasă dacă eşti motivat de el sau nu. Simt că se holbează la mine.
Îl dau jos.
În pictura asta, dle Brown poartă ochelari cu ramă din corn.
Dacă-l cauţi pe Google,
poartă aceeaşi pereche în toate pozele sale.
Când l-am întâlnit azi...
Purta ochelari cu ramă metalică.
Poate are mai multe perechi de ochelari.
Poate.
Sau poate există dovezi fizice până la urmă.
Dle Brown. Mersi că aţi venit.
Mă rog. Hai să ne mişcăm rapid.
Avem doar câteva întrebări. Pe aici.
Pe bune?
Ăştia doi?
Ieri au furat din biroul meu un portret care costă mii de dolari.
O să lămurim asta imediat.
Întâi, ia loc.
Am vrut să vorbim cu tine despre...
- Steven Horowitz. - Tipul care a lucrat la firma mea?
Ştim că l-ai alertat pe Steven
despre un pachet de datorii care conţinea
facturile medicale ale lui Owen Downey.
Ştim şi că ai fi putut câştiga milioane de dolari
dacă Stern Investments l-ar fi putut forţa pe dl Downey
să-şi vândă casa.
Din păcate,
recuperatorul tău a avut un caracter sentimental.
Iar când Steven ţi-a spus că plănuia să-l ierte pe Owen de datorie,
împreună cu toţi ceilalţi, n-ai putut suporta asta,
nu-i aşa? Ai mers la biroul lui şi l-ai confruntat.
Şi apoi l-ai omorât.
Asta e ridicol! N-am pus piciorul în biroul lui niciodată.
- Eşti sigur? - Da. Îmi iau un avocat.
Asta e o idee bună. Pentru că vei avea nevoie de unul.
Recent ţi-ai cumpărat o pereche nouă de ochelari, nu-i aşa?
Şi?
A trebuit să-ţi cumperi unii noi pentru că i-ai spart
pe cei vechi când l-ai atacat pe dl Horowitz.
Azi-noapte am verificat din nou dovezile.
Majoritatea celor găsite erau sticlă spartă
de la cutia extinctorului. Dar o parte era policarbonat.
Aşa cum ai găsi de la o pereche de ochelari.
Când am pus bucăţile cap la cap,
o amprentă a avut amabilitatea să apară
pe lentilele parţial reconstituite.
Vrei să ghiceşti a cui era?
Ce spuneai mai devreme
că n-ai călcat niciodată în biroul lui?
Nu mai spun nimic fără a fi prezent avocatul meu.
Ţi-a mai rămas exact un lucru de negociat.
Locaţia cadavrului lui Steven Horowitz.
O să-ţi sunăm avocatul imediat după ce-ţi citim drepturile.
Ce e asta?
Asta, dnă, e proprietatea dvs.
Sunteţi ruda lui Steven Horowitz, deci...
aveţi dreptul să moşteniţi datoria pe care o colecta
pentru a păstra modul de viaţă al familiei.
Steven mi-ar fi putut spune că a fost concediat.
Dumnezeule!
Ce ni s-a întâmplat?
N-aş putea spune.
Vă pot spune că acest pachet, lucrat adecvat,
vă va face foarte, foarte bogată.
Steven decisese că are alte idei pentru el.
Dacă decideţi să onoraţi aceste idei sau nu...
depinde numai de dvs.
Un latte cu lapte degresat
pentru Joan şi un latte cu lapte cu Andrew.
Mulţumesc.
Scuză-mă!
Începem!
Mersi.
Lapte degresat.
Cred că mi l-ai dat pe cel greşit.
Scuze.
Deci, ce se petrece?
De ce-ai vrut să ne vedem?
Andrew, eşti un tip fantastic,
şi sunt norocoasă să te cunosc. Numai că...
Nu sunt ceea ce cauţi în clipa asta?
Da, nu ştiu ce caut.
Asta e problema. Da.
Vreau să spun, dacă...
Andrew, te simţi bine?
Dumnezeule, ce este?
Doamne! Chemaţi o ambulanţă!
Bine. Bine.
Andrew! Andrew!
Doamne!
Nu. Andrew?
Bine.
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10...
Traducerea şi adaptarea Little Badger
== Thanks goes to elderman == elder_man