Traducerea şi adaptarea Little Badger
== Thanks goes to elderman == elder_man
Acum, cu text deposit, îţi poţi gestiona
conturile practic de oriunde.
Poţi conta pe el. Poţi conta pe noi... Sequoia Liberty.
Bine, da, par foarte similiare.
Sunt acelaşi cântec.
Cineva mi-a furat cântecul şi l-a transformat în cântecel.
Spui că nu l-ai interpretat niciodată în spectacol?
Am un mic studiou în Alphabet.
Fac totul acolo.
Dar e izolat fonic. Când scriu,
lucrez singură.
Mă scuzi o secundă?
Watson.
- Ce faci? - Am lucrat toată noaptea
la diverse piste, iar acum încerc să dorm.
Evident.
Eşti familiarizată cu picturile suprarealiste ale lui Salvador Dalí?
Da, fireşte că sunt familiarizată cu Dalí.
Împărtăşim aceeaşi opinie despre somn.
Adică, e o pierdere de vreme.
Ar putea exista totuşi un moment
la graniţa dintre muncă şi somn
care are oarecare utilitate. Ne-ar prinde bine
o metodă similară a prinde momentul când adoarme,
şi înregistrează crâmpeie în subconştientul său.
Şi încerc să-mi educ propriul subconştient
să rezolve mai multe probleme de neînţeles.
Deşi îmi dau seama că din afară pare
nu mai pragmatic ca o vizită la Oracolul din Delfi.
Din afară, face mult zgomot.
Mă întâlnesc jos cu un client.
O femeie, nu? Dacă ea cântă
la chitară, i-ai putea sugera că un acordaj
e în ordine. Cazul ei intrigă?
Ai nevoie de asistenţa mea?
Am nevoie de puţină linişte. Asta-i tot.
O să-mi continui experimentul la un etaj mai înalt.
Căpitane...
Salut, am doi detectivi de la secţia 35 aici.
Vor să vorbească cu tine despre o omucidere la care lucrează.
Da, fireşte. Watson e ocupată,
dar pot fi acolo în 30 de minute.
Ne vedem atunci.
Holmes, aceştia sunt detectivul Demps
- şi McShane. - Domnilor...
Am auzit multe despre tine în ultimii ani.
În ciuda eforturilor mele, te asigur.
Cu ce vă pot ajuta?
Maria Gutierrez.
A dispărut acum vreo 3 ani.
Săptămâna trecută rămăşiţele ei au fost descoperite
de un lucrător al Primăriei pe un loc liber
lângă parcul Thomas Jefferson.
Eroziunea a descoperit parţial mormântul.
Legistul spune că a murit din cauza unei lovituri la cap.
Da.
Dra Gutierrez a lucrat în curăţenie,
ture de noapte, mai ales.
Spui că o cunoşteai?
În niciun caz.
Părul de pe antebraţul ei e de o nuanţă clar mai deschisă
decât de pe cel drept. Amoniac şi înălbitor, desigur,
păr corporal mai deschis la culoare. Culoare naturală a părului ei prezintă
o linie unde cineva şi-ar imagina că pura mănuşi de cauciuc.
Coloratura pielii ei e de asemenea ceva mai deschisă
decât a rudelor ei apropiate,
indicând un stil de viaţă mult mai nocturn.
Nu, nici gând. Trebuie s-o fi cunoscut.
Ai spus că eşti familiar cu metodele mele.
Da, am auzit că ştii câteva trucuri.
Nu sunt trucuri.
Eşti sigur că n-o cunoşti?
N-ai mai văzut-o niciodată?
Asta nu e o consultaţie, e un interogatoriu.
Ai vrea să-mi spui de ce mă consideri suspect?
Am găsit asta în geanta victimei.
E o chitanţă de la o cafenea la două străzi de casa ta,
datată din ziua în care Maria a dispărut.
Vrei să ne spui din nou cum de n-o cunoşti?
Sezonul 3, Episodul 16 == DIN CÂTE ŞTII TU ==
Ştiu ce gândeşti.
S. Holmes... Ar putea fi mulţi oameni.
Poate există un Steve Holmes, sau o Sally.
Dar l-am arătat expertului grafolog de la Q-DOC.
V-aş fi putut scuti de multe bătăi de cap.
Eu sunt autorul acelui bilet. Nu e nicio îndoială.
Atunci ai minţit când ai spus că nu o cunoşteai pe Maria Gutierrez.
N-am minţit.
Nu-mi amintesc chipul ei, şi nu-mi amintesc să i-l fi scris.
Spui că ai amnezie?
Oarecum.
În timpul respectivei perioade... sfârşitul lui 2011,
când dra Gutierrez a dispărut...
eram destul de dependent de narcotice.
De o mare varietate din ele, de fapt.
Amneziile sunt obişnuite.
Şi în această noapte anume,
pe 7 decembrie 2011?
Nu cred că aş putea fi mai clar.
Nu-mi amintesc de femeia asta
sau de orice i s-ar fi putut întâmpla.
Băieţi, e un bilet.
Primit de victimă în ziua dispariţiei, unul pe care consultantul vostru
tocmai a recunoscut că l-a scris.
Era femeie de serviciu, poate a vrut să-l angajeze.
Înainte să venim aici, ai spus că e pierdere de timp,
că-ţi ştii omul.
Aşa e.
Ştiai de amneziile astea?
Mi-aţi cerut cinci minute, v-am acordat cinci minute.
Dacă consultantul meu îşi mai aminteşte ceva,
sunt sigur că vă va contacta.
Mi-am dat seama că am nevoie de una din astea să gătesc.
Ce este?
Dacă nu m-aş fi privat de somn în ultimele câteva nopţi,
poate mi-aş fi dat seama mai curând ce se petrece.
Căpitanul ar fi trebuit să-ţi spună.
Ar fi fost imposibil din partea lui să-mi arate tratament special.
Dar are toată încrederea că detectivii îşi pierd timpul.
O fac.
Eu am scris biletul ăla.
N-aveam telefon pe atunci.
Foloseam puşti de pe stradă să se ocupe de corespondenţa mea.
Şi asta te face un ucigaş?
Sunt sigur că matematica morală a caracterului meu
m-ar fi oprit să comit o crimă, chiar şi în starea cea mai alterată.
Totuşi,
o parte din drogurile folosite în acea perioadă
m-au făcut destul de paranoic.
Altora le-a provocat halucinaţii.
Nefericitul adevăr e
că indiferent cât de improbabile ar putea fi lucrurile
cu privire la această crimă,
nimic nu e imposibil.
A fost la câteva luni după Irene.
Credeai că era moartă. Te drogai mai mult.
A început ca o încercare practică
de a-mi îmbunătăţi puterea mentală.
M-am aşteptat să găsesc legături care celorlalţi le-a scăpat.
Dar pe măsură ce eşecurile mele creşteau,
la fel a fost şi cu dorinţele mele.
Iar distragerea s-a preschimbat în dependenţă crasă.
Şi aşa a început alunecarea în jos.
Ştii că o să lămurim asta.
Mi s-a cerut să nu mă amestec.
O spui ca şi cum n-ai mai auzit asta înainte.
Niciodată n-am fost suspect înainte.
În plus, avem un mare dezavantaj.
În mod normal, poliţia ne-ar arăta dosarele lor.
Am avea acces la probe, la rămăşiţele victimei.
Nu pot spune nici măcar cum de o cunoşteam.
Atunci, de aici vom începe.
Watson...
Îi ştim numele. Ai spus că ai văzut poze
ale ei cu familia ei. O să vorbesc cu ei.
- I-am promis căpitanului.. - Eu n-am promis.
Stai aici, sapă în dosarele tale, vezi dacă apare numele ei.
Crezi că am cunoscut-o prin munca mea.
Cum cunoşti tu pe cineva?
Poate a vrut să te angajeze,
sau poate era martor într-un caz la care lucrai.
Sau poate Gregson avea dreptate... Aveai nevoie de cineva
care să facă curăţenie aici. Indiferent de legătură,
îţi spun chiar acum: n-ai omorât-o pe femeia aia.
Dna Sandoval? Bună! Sunt Joan Watson.
Ştiu cine eşti.
Detectivii de la secţia 35 v-au spus despre mine.
Şi despre partenerul tău.
Condoleanţele mele.
Nu-mi pot imagina cât de dificilă a fost săptămâna asta pentru dvs,
dar vă promit că sunt aici numai pentru că
vreau să ajut la găsirea persoanei care a omorât-o pe sora dvs.
Nu vreau să vorbesc cu tine.
Vă rog, aveţi idee cum s-au cunoscut Maria şi Sherlock?
Cum adică, cum s-au cunoscut?
Trecea printr-o perioadă dificilă, are probleme să-şi amintească.
Şi eu aş fi vrut să uit omorârea Mariei.
- Dnă Sandoval... - Nu.
M-ai întrebat cum de se cunoşteau. Nu ştiu.
Ea era indocumentado.
Ilegală.
Se ferea să aibă probleme, îşi vedea de treaba ei.
Mergea la biserică.
Dar, într-un final, n-a contat.
Problemele au găsit-o.
Te rog, nu mai veni aici.
În regulă, verifică cusăturile, simte-le.
Frumos, nu?
Nu vei găsi o astfel de calitate pe strada Canal.
Ce? Nu-ţi place culoarea?
Vrei s-o vezi pe roşu? O am şi pe roşu.
Doamnelor, haideţi, nu fiţi aşa. Azi am o ofertă specială...
două la preţ de una.
Ce? Aveţi întâlnire cu Godzilla sau aşa ceva?
Femeile astea sunt din China, nu din Japonia.
Totuşi, rasismul dă roade, oricum ar fi.
Te-ar interesa o geantă?
Depinde. Furnizorul tău scrie mereu Prada cu doi de "D"?
A trecut mult timp.
Nu destul de mult, Oscar. Nici pe departe,
Dar am nevoie de ajutorul tău cu ceva.
Nu-mi vine să cred că au trecut trei ani.
Da...
Timpul zboară când eşti pe heroină.
Arăţi bine.
Eşti curat?
Da.
Bravo ţie!
Dispari! Da, şterge-o!
Am avut un lucru bun împreună.
- Eram o echipă bună. - De fapt, nu eram o echipă.
Eu eram un consumator de narcotice, iar tu erai cineva
cu acces la produse de tip farmaceutic.
- Nu numeşti asta o echipă? - Nu.
Da, ai petrecut mult timp la mine acasă,
dar asta pentru că erai predispus să rămâi inconştient.
Cum de a mers totul atât de prost?
Dacă mă ajută memoria, Oscar, ai intrat într-o zi
şi ai plecat cu câteva mii de dolari
în cărţi rare şi echipament de calculator.
Ai spus că aveai nevoie de ajutorul meu?
Poate-ţi aminteşti că în săptămânile dinaintea despărţirii noastre,
consumul meu de droguri devenise destul de sever.
Preţul a fost nişte găuri profunde în memoria mea.
Şi nimeni n-a petrecut mai mult timp cu mine ca tine.
Aş vrea să ştiu dacă numele Maria Gutierrez
înseamnă ceva pentru tine.
Există dovezi care sugerează că aveam planuri s-o întâlnesc
- în decembrie 2011... - Sherlock,
normal că-mi amintesc de ea. Maria?
De la circ. Brunetă, puternică...
Nu, nu. Aia e Marena. A fost una din amantele mele.
Maria, Oscar. Maria Gutierrez.
Îţi aminteşti numele sau nu?
Omule, îmi pare rău.
Nu eşti singurul care are probleme să-şi amintească zilele alea.
Asta a fost distractiv. Să mai vorbim.
Trebuie să plec.
Poate o facem din nou şi altădată.
- Watson. - Tocmai am ajuns acasă. Unde eşti?
Credeam că o plimbare îmi va pune memoria în mişcare. N-a făcut-o.
- Tu cum te-ai descurcat? - Să fiu sinceră, nu prea bine.
Tipii de la secţia 35 le-au spus familiei Mariei
şi prietenilor ei despre mine. Nimeni n-avea chef să vorbească.
Dosarele mele au fost la fel de neproductive.
Dacă dra Gutierrez avea legătură cu o infracţiune pe care o anchetam,
n-am notat nimic despre asta.
E posibil să fie un fel de înscenare?
Cadavrul a fost atât de bine ascuns, că a durat trei ani să fie descoperit.
Dacă a fost o înscenare, a fost una foarte slabă.
Am citit articolele de când a dispărut în 2011.
Ştiu că nu e la fel ca verificarea dosarelor poliţiei,
dar ceva mi-a sărit în ochi.
A stat multe ore în cantina bisericii ei.
Crezi că a dat acolo peste vreun personaj dubios?
Marcus face o listă a fluturaşilor lor frecvenţi.
- L-ai amestecat pe detectiv? - Normal că am făcut-o.
Ne va anunţa dacă-şi aminteşte cineva ceva.
Aproape am ajuns acasă. Vom discuta problema personal.
Sherlock Holmes?
Te cunosc?
Haide! Vino! Trebuie să plecăm! Vino!
Să mergem!
Mi-ar fi mai uşor să te examinez dacă ai pune telefonul jos.
Îmi imaginez.
Din fericire pentru amândoi, rănile mele sunt superficiale.
- Ar putea fi răni interne. - Nu sunt.
Dacă eşti într-o formă aşa bună, de ce-ai venit aici?
Îmi plac spitalele. Mai ales în toiul nopţii.
Doctore, dacă nu mă înşeală urechile, a sosit un pacient adevărat.
Un bărbat cu un bec într-un loc nefericit.
- Bun. - Avem nevoie de tine.
Impact cu un corp străin. Unul rău.
Dacă ai nevoie de ajutor,
nu vei găsi mâini mai mici şi mai ferme ca ale lui Watson.
Deci, suni la poliţie sau o fac eu?
- Nu e nevoie. - Ai fost atacat.
Unul din bărbaţi ţi-a spus pe nume.
Şi nu poate fi o coincidenţă că ai fost atacat
în aceeaşi zi în care ai fost interogat legat de o omucidere.
Cred că e o coincidenţă. Deşi sunt de acord
că cele două evenimente au legătură.
Numele Prentice Gutierrez îţi sună cunoscut?
Fratele Mariei. I-am văzut numele menţionat într-unul din articole.
Azi nu l-am putut găsi.
Probabil pentru că plănuia o ambuscadă.
De unde ştii că el a fost cel care...
Există câteva circumstanţe mult mai plăcute
pentru a scotoci buzunarele cuiva decât o chelfăneală.
Evident, e mai bine să fi bătăuşul,
dar cerşetorii nu pot fi aleşi.
O căutare pe internet a dlui Gutierrez
n-a dezvăluit mai mult decât legătura sa cu sora lui.
Dar o căutare internă pe site-ul poliţiei...
A fost arestat pentru spargerea unei case în noiembrie 2011.
Asta e doar cu o lună înaintea dispariţiei Mariei.
A insistat în faţa oricui îl asculta că era nevinovat.
Iar tu ai spus mai devreme că Maria dorea să mă angajeze ca detectiv.
L-a crezut.
Trebuia să găseşti persoana care a făcut-o cu adevărat.
Prentice.
Te cunosc?
Am avut o scurtă relaţie fizică.
Poate asta îţi va împrospăta memoria.
Am pierdut asta acum câteva zile. Mersi.
Dle Gutierrez, nu-ţi port pică.
Mi-ai aflat numele de la detectivii care anchetau omorârea Mariei,
şi ai luat problema în propriile mâni.
- Nu ştiu despre ce vorbeşti. - Normal că ştii.
Exact cum ştii că eşti eliberat condiţionat
pentru acuzaţia aia de spargere din 2011.
O acuzaţie de ultraj te-ar retrimite în închisoare.
Dar merita, nu-i aşa? Să-l răneşti pe cel care a rănit-o pe Maria.
Problema e că, niciunul din noi nu poate spune cu certitidine
că eu sunt acel om.
Da. Pentru că nu-ţi aminteşti.
Sau cel puţin asta e povestea pe care ai încercat s-o vinzi
celeilalte surori ale mele.
Spargerea. Ai spus că n-ai făcut-o. Ai idee cine a făcut-o?
Ce naiba are asta de-a face cu restul?
Anchetăm posibilitatea că Maria a vrut ajutor pentru găsirea persoanei.
El ar fi avut motiv s-o oprească.
Stai departe de mine şi de familia mea.
Amândoi!
Ne vom întoarce la secţie. Vom verifica spargerile
care au fost comise în perioada aia.
S-ar putea să găsim un suspect fără ajutorul lui.
Totuşi, urmărim ceva, nu-i aşa?
Ştii cine a comis spargerea.
Ai timp până când termin pedalele astea de frână.
Dacă mai eşti aici când mă întorc,
eu voi fi cel care va chema poliţiştii.
Dle Gutierrez...
- Haide! Să mergem! - Mi-a trecut prin cap,
că oricare din uneltele astea
mi-ar fi putut aduce sfârşitul azi-noapte.
Dar tu m-ai atacat cu pumnii şi picioarele.
Deci n-ai vrut să mă omori. Ai vrut doar să mă răneşti.
Vrei s-o faci din nou?
- Despre ce vorbeşti? - Vorbesc despre reciprocitate.
Vorbesc despre un schimb cinstit.
Dacă-mi răspunzi la întrebări...
Mă voi lăsa lovit de cheia asta.
Nu eşti sigur că am rănit-o pe Maria, nu-i aşa?
Dacă eşti deschis la sugestii,
îmi ofer mâna.
Haide! Poţi rupe multe oase.
Durerea va fi cruntă.
Sherlock...
Am comis spargerea.
Am făcut-o.
Iar Maria ştia. I-am spus. Deci te înşeli
că voia să găseşti persoana care a făcut-o cu adevărat.
Dacă voia ajutorul tău,
n-a avut nimic de-a face cu aia.
Te poţi gândi la cineva care ar fi vrut s-o rănească?
Ştii că se lăsase de droguri, nu?
În anul în care a dispărut, a fost un tip pentru care a lucrat
care deţinea câteva clădiri în Queens,
iar una din ele fusese închiriată de un consilier municipal
care candida pentru realegere.
Barclay.
Mi-a spus că cineva îi făcea avansuri,
că o făcea să se simtă inconfortabil.
- Ţi-a spus numele bărbatului? - Nu.
Pnetru că-i era teamă că aş face o tâmpenie.
Şi ştii ceva? Avea dreptate. Aş fi făcut.
Am spus polţiei după ce-a dispărut.
Au spus că au verificat, dar că era o fundătură,
că tipul avea alibi.
Aşa au spus ei.
Consilierul Barclay pare a fi un prieten al Departamentului.
Poate poliţiştii care anchetau afirmaţia lui Prentice
că sora lui fusese hărţuită nu dăduseră de o fundătură,
ci de un "nu intraţi".
Ce spui? Că e un fel de muşamalizare?
Dacă era, ar fi o descoperire pentru noi.
Conspiraţiile sunt periculoase.
Un secret versus mai mulţi deţinători.
N-am duce lipsă de piste noi.
Voiai să-l laşi s-o facă, nu-i aşa?
Pe fratele Mariei... voiai să-l laşi să te lovească cu cheia aia.
Scuzaţi-mă.
Consilierul vă primeşte acum.
N-am cunoscut-o bine pe Maria, dar era o drăguţă.
Am petrecut multe nopţi târzii aici în timpul campaniei.
O vedeam când venea să facă curăţenie,
şi mă întreba cum rezist.
Când... Maria a fost dată dispărută,
am sperat că se întorsese în ţara ei,
dar... am fost în preajma poliţiştilor prea mulţi ani
- pentru a crede asta cu adevărat. - Am înţeles că
un membru al echipei de realegere a fost suspect pentru scurt timp.
Aşa e.
Îmi pare rău, numai că...
Am fost sfătuit să nu vorbesc cu voi.
Ştiţi că sunt persoană de interes.
Chiar dacă Maria n-a fost în echipa mea, ce i s-a întâmplat ne-a afectat.
- M-am ţinut la curent. - Sunt confuză.
De ce-ai fost de acord să ne vezi?
Pentru că...
Sunt şi fan.
La audierea administrativă de anul trecut,
a trebuit să te justifici ca să rămâi în Departament.
Mulţi oameni te-au vrut plecat, dar eu te-am verificat.
Şi, cu cât descopeream mai multe, cu atât eram mai impresionat.
Dacă spui că n-ai rănit-o pe Maria, sunt înclinat să te cred.
- Mulţumesc. - E adevărat,
Maria a fost hărţuită de cineva care a lucrat aici.
Secretarul meu de presă... un bărbat pe nume Tom Graves.
I-a făcut propuneri indecente în câteva ocazii.
N-am ştiut până când poliţia nu l-a chestionat
despre dispariţia ei.
Ni s-a spus că a fost achitat.
Era plecat din stat în noaptea în care a dispărut Maria.
Mi s-a spus că era o filmare cu el la hotelul lui.
Tot l-am concediat, fireşte.
Cam atât şi cu muşamalizarea.
Cum spuneam, înţeleg cum munceşti.
Ştiu că ai obiceiul de a observa lucruri ratate de alţi oameni.
Îţi voi da tot ce-am dat poliţiei în 2011.
Dacă Tom a scăpat cu ceva...
poate îţi vei da seama cum a făcut-o.
Salut!
Credeam că ai mers să te plimbi să-ţi limpezeşti mintea.
Ar trebui să te îngrijoreze cât de des crezi asta.
Ce e asta?
După verificarea noastră
a alibiului lui Tom Graves, secretarul de presă desfrânat,
am decis să atac acest caz cum aş face cu oricare altul.
Nu e complet lipsit de fapte,
şi există chiar şi un suspect puternic.
Aia e o poză a ta?
Am făcut-o accidental, acum câţiva ani.
Eram drogat, şi am manipulat greşit telefonul.
Doar Dumnezeu ştie ce-am intenţionat să fotografiez.
Dacă chiar vrei să te baţi singur...
Crezi că ăsta e un exerciţiu de auto-compătimire.
Cred că e o Olimpiadă în auto-compătimire.
Întâi îi spui lui Prentice Gutierrez
că-ţi poate rupe mâna, iar acum
stai pe întuneric, holbându-te la o veche poză a ta.
N-ai omorât-o pe femeia aia... Nu te mai purta ca şi cum ai făcut-o.
Eşti sigură că n-am făcut-o.
- Normal că sunt. - Cum aşa?
Pentru că te cunosc.
Da. Mai bine ca oricine.
Dar hai să lămurim un lucru.
Nu l-ai cunoscut pe el.
Nu l-ai întâlnit niciodată.
Deci acum eşti dr. Jekyll, iar el e dl Hyde?
Continui să înţelegi greşit. În punctul ăla din viaţa mea,
nu m-am cufundat într-o parte întunecată a mea.
M-am detaşat de mine însumi, de tot ce era esenţial pentru mine.
Să spui că poţi ghici de ce eram capabil e ilogic...
Eram un cu totul alt om.
Şi faptul că-mi amintesc atât de puţine de pe vremea aia
a fost o enormă uşurare pentru mine până acum!
Îmi pare rău, bine?
Ştiu că doare,
dar nu-mi poţi spune nimic care să mă convingă
că ai omorât-o pe femeia aia.
Momentan, hai să revenim la teoria noastră mai plăcută, bine?
Că biletul meu către Maria Gutierrez
n-a fost, de fapt, o invitaţie la crimă,
ci un acord să o ajut ca detectiv.
Dacă ştia că era în pericol?
Dacă mi-a scăpat ceva
pe care partea mea trează ar fi observat-o imediat
şi i-ar fi putut salva viaţa?
Încă ai mai considera că nu am mâinile pătate de sânge?
Salut, Marcus.
Bună. Am verificat lista de clienţi regulaţi
de la cantina unde Maria Gutierrez era voluntară.
S-au adunat vreo 25 de nume cu cazier.
Tocmai ţi le-am trimis pe mail.
Nimeni nu iese în evidenţă, dar pare să merite o discuţie cu ei.
Mi-am eliberat dimineaţa să vă ajut.
M-am gândit să iau primii 10 sau 12 tipi.
Mulţumesc, dle detectiv. Nu va fi nevoie.
De ce-ai făcut asta?
Pentru că o legătură semnificativă între Maria Gutierrez
şi mine tocmai s-a materializat.
Recunosc un nume de pe lista asta.
Pleacă!
Eşti surd? Am spus să pleci!
Omule, mi-ai spart uşa!
Ăsta ar putea fi punctul culminant
al acestei întâlniri, Oscar. M-ai minţit.
Mi-ai spus că n-ai cunoscut-o pe Maria Gutierrez...
A ajuns în atenţia mea că erai un client regulat
al cantinei unde a lucrat.
- Ce? - Parohia St. Luke.
Nu-mi spune că n-ai mâncat acolo niciodată.
Da, am făcut-o, încă o mai fac, dar...
Haide, omule! Crezi că-mi amintesc fiecare persoană
- care a lucrat acolo? - Cred că legătura dintre tine
şi femeia pe care sunt acuzat că am omorât-o e destul de remarcabilă.
Cred că faptul că m-ai minţit e suspicios.
Haide, Sherlock, te rog.
- Sunt bolnav. - Eşti abstinent,
şi asta e bine... Va face să-ţi fie mult mai dificil să mă mai minţi.
Unde erai în noaptea dispariţiei Mariei?
Ce? Crezi că eu am făcut-o?
Haide, Sherlock, asta e o nebunie.
- Spune-ne despre bilet, Oscar. - Care bilet?
Cel găsit în geanta Mariei...
Cel care spunea că Sherlock urma să se întâlnească cu ea.
Ai păcălit-o să-l scrie?
Chiar nu-ţi aminteşti, nu-i aşa?
Ce să-mi amintesc?
Tu ai omorât-o, omule!
Tu!
Da, pariez că te-ai simţit super tare în ultimii câţiva ani...
Abstinent, revenit la muncă, curat şi frumos.
Numai că nu erai, nu-i aşa?
Nu, aveai mizerie pe tine! Sânge!
Da, mereu ai crezut că erai mai bun ca mine,
chiar şi când te drogai, dar acum ştii... nu eşti.
Eşti mai rău.
Poate sunt cerşetor şi drogat, dar n-am omorât pe nimeni.
Îmi vei spune tot ce ştii.
În regulă. Da, omule.
Da, sigur. Ştii, ia un pix.
Să te ajut să-ţi fie mai uşor să arunci totul pe mine.
Vrei sfatul meu? Renunţă.
Dacă tot ce are poliţia e un bilet...
fii recunoscător.
- Watson. - Plecăm?
Da. Asta nu s-a terminat.
Ar fi bine să se fi terminat, sau crede-mă,
îţi vei petrece restul vieţii într-o celulă!
N-ai spus mare lucru de când ne-am întors.
Am un plan, dacă vrei să-l auzi.
Ne întâlnim cu căpitanul la prima oră.
Îi spunem totul. Îl arestează pe Oscar.
Dacă Oscar e încă bolnav,
s-ar putea să nu dureze mult să cedeze.
Planul tău are cusururi.
Nu va ceda, pentru că n-a făcut-o.
A fost condamnat pentru furt de genţi şi ultraj.
Probabil a încercat s-o jefuiască pe Maria. Ea a ripostat.
Nu.
Simptomele lui de abstinenţă, aşa cum era de aşteptat,
îl fac uşor de citit.
Spunea adevărul când a spus că eu am făcut-o.
- Spui că-l crezi? - Spun
că-l cred că el crede că eu sunt vinovat.
Ori are dreptate, ori se chinuie cu o idee greşită oribilă.
Oricum ar fi, n-a făcut-o el.
Nu va ceda. Planul tău are cusururi.
Scuze dacă te-am supărat dimineaţă.
La garaj, cu cheia aia.
Nu-i nimic.
E o formă de tortură...
să trebuiască să înot prin vechea mea viaţă.
Ştiu că de-a lungul anilor,
ai suferit propriile chinuri
şi poţi înţelege un sens profund de vinovăţie.
Nu poţi înţelege un sens profund de ruşine.
Dlor detectivi...
Dle Holmes...
Ce este? Ce se petrece?
Nu e evident?
Sunt arestat.
Sherlock Holmes,
eşti arestat pentru uciderea Mariei Gutierrez.
Ai dreptul de a nu spune nimic
şi de a refuza să răspunzi la întrebări.
Tot ce vei spune poate fi folosit împotriva ta la tribunal.
Tot ce-am putut afla de la amicul meu de la secţia 35
a fost că a apărut un nou martor.
Cineva care spune că l-a văzut pe Sherlock omorând-o pe Maria?
Nu, cineva care spune că l-a auzit ameninţând-o cu moartea
cu câteva zile înainte să dispară.
Nu cred.
Băieţii de la 35 o fac.
În clipa asta, e tot ce contează.
Presupun că n-ai putut afla numele martorului.
Ţin totul secret. Aşa cum ar trebui.
Holmes nu e poliţist, dar e pe aproape.
Trebuie să-şi protejeze cazul.
Aţi avut noroc cu lista pe care v-am trimis-o aseară?
Da. Sherlock cunoştea unul dintre nume.
Am vorbit cu tipul.
E cineva pe care-l bănuiţi de crimă?
Nu.
Dar sunt destul de sigură că mai merită o discuţie.
Nu mai pari bolnav, Oscar.
Presupun că ai dat lovitura azi-noapte?
- Nu ţi-am reţinut numele. - Joan.
Lucrez cu Sherlock.
Bună, Joan.
Ai venit cu bani pentru o uşă nouă?
Nu, sunt aici pentru că ştiu că tu eşti martorul
care a dus la arestarea lui Sherlock.
- Ce? - Bine...
Vreau să ştiu ce le-ai spus.
Stai puţin! Sherlock e în închisoare?
Nu face asta, Oscar.
L-ai ameninţat, i-ai spus că o să meargă la închisoare.
Nu... Nu, asta e rău.
Dacă nu începi să spui adevărul, o să fie mai rău.
Nu, nu înţelegi. E rău pentru amândoi, pentru el şi pentru mine.
Am spus ce-am spus ca să-l sperii.
Ultiml lucru pe care-l voiam era să fie arestat.
Cum e asta rău pentru tine?
N-am făcut-o eu, bine? El a făcut-o.
- Dar mă poate lua cu el. - Ascultă...
Indiferent ce s-a întâmplat acum trei ani, te voi ajuta.
Dar mai întâi trebuie să-mi spui
de ce crezi că Sherlock a omorât-o pe Maria.
O să fac ceva şi mai bun.
O să-ţi arăt.
Sherlock avea dreptate.
O ştiam pe Maria de la cantină.
Era frumoasă.
Eram un vagabond, iar ea a vorbit cu mine. A vorbit cu noi toţi.
M-am lăudat de câteva ori că amicul meu era mare detectiv particular.
A râs, şi apoi, într-o zi, mi-a spus că avea o problemă.
M-a întrebat dacă el ar putea s-o ajute.
- Care era problema? - Nu ştiu.
Voia să-i spună doar lui Sherlock.
Aşa că m-am dus la el,
i-am spus că ştiam pe cineva care voia să vorbească cu el.
Dar era într-o stare proastă, de săptămâni întregi.
Dar a spus că se va întâlni cu ea.
Despre asta e vorba în bilet?
Cel găsit în geanta Mariei?
Nu ştiu. Cred că da.
Câteva zile mai târziu, am auzit că a dispărut.
M-am dus să-l văd pe Sherlock, iar el era terminat.
Nu l-am putut trezi. Şi eram agitat,
m-am uitat în jur să văd ce punea la cale.
În loc de droguri...
Am găsit asta.
Dacă mai contează, nu cred că a vrut s-o facă.
Nu, cred doar că era confuz.
Se mai întâmplă uneori.
Într-o noapte am dormit la el,
m-am trezit, şi avea un cuţit la gâtul meu.
Tot spunea că eram spion sau aşa ceva.
Ai ascuns astea ca să-l protejezi pe el?
Nu, pe amândoi.
Am cazier. Am aranjat întâlnirea.
Crezi că poliţiştii n-ar veni după mine ca şi complice?
Da, aşa că am luat geanta şi câteva lucruri
pe care le puteam amaneta, şi asta a fost tot.
Nu l-am mai văzut pe Sherlock până acum câteva zile.
De ce n-ai scăpat de geantă?
În caz că venea după mine pentru ce-am furat
sau ca să dea vina pe mine pentru ce-i făcuse Mariei.
Era asigurarea mea.
Îmi pare rău dacă nu asta ai vrut să auzi, dar ăsta e adevărul.
Te cred.
- Pe cine suni? - Pe un prieten de la secţia 11.
O să dai lucrurile astea poliţiştilor?
Cămaşa asta, pantalonii ăştia...
sunt sfârşitul lui Sherlock. Înţelegi asta, nu?
De fapt, cred că te înşeli. Cred că-l vor ajuta.
E interesant, Watson, să-mi petrec noaptea într-o celulă.
Mi-am amintit că sunt locuri bune pentru oameni răi.
Asta eşti acum? O persoană rea?
Ai fost să-l vezi pe Oscar.
Sau ai pregătit heroină?
Pot presupune că el e martorul care le-a spus detectivilor
Demps şi McShane că am ameninţat-o pe Maria Gutierrez?
De fapt, nu.
A luat hainele astea de la tine de acasă
la câteva zile după dispariţia Mariei.
Le recunoşti?
A crezut că le-ai purtat când ai omorât-o,
dar mărimea e greşită, iar petele de sânge sugerează
că au fost purtate de cineva care a comis o crimă prin înjunghiere.
Maria a murit în urma unei lovituri la cap.
Crezi că astea sunt probe pentru o crimă cu totul diferită?
Maria i-a spus lui Oscar că avea o problemă
şi avea nevoie de ajutorul tău.
Dacă astea erau problema?
Poate erau la tine acasă pentru că ea ţi le-a dat.
Poate ştia de o crimă şi pusese mâinile pe astea.
În loc să le ducă la poliţie,
mi le-a adus mie, un dependent de heroină.
Era în ţară ilegal şi poate i-a fost frică de deportare.
Oricum ar fi, ucigaşul a găsit-o,
Oscar a luat hainele, iar tu ai uitat că le-ai avut.
Exact cum ai uitat de ea.
Marcus şi căpitanul verifică
crimele prin înjunghiere din jurul datei în care a dispărut.
Dacă putem găsi una care duce înapoi la ea...
o persoană pe care o cunoştea, un loc unde a petrecut mult timp...
S-ar putea să identificăm adevăratul ucigaş.
Căutările vor trebui extinse şi la persoanele dispărute.
Dacă ucigaşul a ascuns cadavrul Mariei, a doua lui victimă,
avem motive să crede că a ascuns şi cadavrul primei victime.
Veştile bune sunt că s-ar putea să limitez căutările considerabil.
- Ce vrei să spui? - M-am înşelat.
Recunosc cămaşa asta, dar nu de acum trei ani.
Cămaşa are manşete duble la încheietură.
Încrustările de pe nasturi sunt distincte.
Le-am văzut recent.
Cred că ştiu cine e în spatele la toate astea.
Dle consilier Barclay, Tommy Gregson.
Ne-am cunoscut la o strângere de fonduri acum câţiva ani?
Fireşte.
Mă bucur să te revăd.
Acesta e detectivul Bell,
- iar pe dra Watson o cunoşti. - Desigur.
Au apărut nişte noutăţi în cazul Mariei.
Speram să le putem discuta cu tine.
Spune-mi, cum vă pot ajuta?
Azi-noapte a apărut un martor nou.
A spus poliţiei că l-a văzut pe Sherlock ameninţând-o pe Maria.
N-am auzit de asta.
Numele lui Eddie Bynum îţi sună cunoscut?
Nu cred.
De ce?
Pentru că el e martorul.
E şi şef de echipă la Hatano Construction.
Îi cunoşti şeful, pe Matthew Hatano.
S-au ocupat de majoritatea caselor din Sectorul 8
din districtul tău în ultimii câţiva ani.
Bine.
Le-ai trimis multe afaceri... De câteva milioane, cel puţin.
Dacă ai fi cerut un favor, ar fi fost greu să fii refuzat.
Scuze. Nu mă prind unde bateţi.
Nu-l cunoşti pe Eddie Bynum. Bine.
Ce zici de Kelsey Prior?
Căpitane, nu sunt sigur ce e asta, dar aş vrea ca voi trei să plecaţi.
Trebuie să dau un telefon şefului poliţiei.
Dacă e din cauză că suntem aici, te scutesc de probleme.
- Ştie. - Kelsey Prior, dle consilier.
O cunoşteai, nu?
A fost...
A fost soţia unui prieten drag.
A fost înjunghiată mortal în casa ei în decembrie 2011.
A părut un jaf care a mers prost, dar n-a fost aşa, nu-i aşa?
Prietenii ei au crezut că avea o aventură.
Detectivul care a preluat cazul n-a găsit nicio dovadă despre asta.
Presupunem că erai destul de grijuliu.
La urma urmei, aveai multe de pierdut.
Încercai să fii reales.
Asta e ridicol!
De ce nu ne spui ce s-a întâmplat?
A încercat să rupă relaţia?
A ameninţat să facă totul public?
Indiferent ce-a fost,
ai înjunghiat-o mortal.
Aveai sângele ei peste tot pe tine, aşa că, în loc să te duci acasă
la soţia ta, ai venit aici, la birou.
Le-ai spus colegilor noştri că ai petrecut multe nopţi aici.
Probabil ai avut haine de schimb.
Problema a fost,
că nu erai singur.
Maria te-a văzut cum scăpai de dovezi, nu-i aşa?
Poate le-ai dus undeva, iar ea te-a urmărit.
Sau poate le-ai aruncat la gunoi chiar aici, în birou.
Oricum ar fi, a pus mâna pe ele.
Trebuie să fi devenit agitat.
Ai decis că vrei să scapi altfel de hainele pline de sânge.
Dar când te-ai dus să le iei, dispăruseră.
Te-ai gândit la Maria.
- Îmi sun avocatul. - Înainte s-o faci,
ar trebui să ştim că avem hainele.
Sherlock şi-a amintit
văzându-le într-o poză când eram aici zilele trecute.
Nu te leagă de moartea Mariei, dar te leagă de cea a lui Kelsey.
Acum patru ani, poliţia a putut determina că mâna ucigaşului
a alunecat peste mânerul cuţitului când a înjunghiat-o.
S-a tăiat, lăsând sânge la locul faptei.
Când te vom obliga să ne dai o mostră ADN, se va potrivi.
Între asta şi Eddie Bynum,
care sunt sigur că ne va spune
că şeful lui l-a pus să dea o declaraţie falsă azi-noapte,
poate vei vrea să-i spui avocatului că va avea mult de lucru.
Martorul, Eddie Bynum, a cedat destul de repede.
La fel şi Matthew Hatano.
Când consilierul a văzut că nu mai are încotro,
ne-a spus totul.
A omorât-o pe Kelsey Prior,
şi apoi, câteva nopţi mai târziu, a omorât-o pe Maria.
În aceeaşi noapte în care am cunoscut-o.
O urmărea?
N-a ştiut de tine.
Ce-a făcut, a făcut câteva ore mai târziu.
S-a dus la ea acasă.
Nu era acolo, aşa că a sunat-o.
I-a spus că-i poate explica totul.
Că a fost doar o mare neînţelegere.
I-a spus că dacă e de acord să se întâlnească cu el,
ar putea trage nişte sfori la Departament.
Să-l scape pe fratele ei de acuzaţia de furt.
L-a crezut.
A luat-o de la motelul Frobisher din Bayside.
Mi-am amintit numele din unul din vechile tale dosare.
Ştiu că, în cel puţin două ocazii,
ai ascuns acolo martori despre care credeai că erau în pericol.
Serile trecute ai spus că ţi-era teamă
că poate ţi-a scăpat ceva.
Ceva ce-ai fi observat dacă erai abstinent.
Nu cred că ţi-a scăpat ceva.
Nu, doar am uitat de cineva care avusese nevoie de ajutorul meu.
Unde te duci?
Să mă plimb.
Ar trebui să mă îngrijoreze, nu?
Cât de des cred asta?
Oscar...
Sherlock...
Salut!
Am auzit că ai fost eliberat.
Ai încercat vreodată să te opreşti?
Să mă opresc din ce?
Haide, omule!
Reabilitarea e pentru rataţi.
Şi ar fi păcat, nu-i aşa?
Să renunţi la toate astea?
Ce-i aia?
Informaţii de contact pentru Instituţia de Recuperare Hemdale.
Acum ai o rezervare acolo.
Asta e...
Asta e foarte drăguţ din partea ta.
Nu, de fapt, nu este.
Te dispreţuiesc, Oscar. Mereu am făcut-o.
N-ai fost decât un instrument greţos pentru un scop greţos.
Te-aş scoate cu totul din viaţa mea,
dar am o responsabilitate faţă de tine.
Acum trei ani, m-ai ajutat în cel mai jos punct al existenţei mele.
Dar un caz a fost rezolvat pentru că am făcut la fel pentru tine, deci...
Am venit aici să fac compensaţii.
Hemdale, Oscar.
Du-te acolo, fă-te bine... sau n-o face.
Dar ţine minte, dacă te mai văd vreodată,
asigură-te că e din cauză că eşti pregătit
să faci singur schimbări.
Mă vei revedea, poţi conta pe asta.
Numai că, de data asta, tu te vei întoarce la mine.
Acolo unde sunt.
Şi nu va fi pentru nicio compensare.
Traducerea şi adaptarea Little Badger
== Thanks goes to elderman == elder_man