Din episoadele anterioare...
Ăsta-i aparţine lui Jonathan Bloom. A fost aici acum două seri.
Îţi plac tinerele care fac ce vrei în schimbul unei doze,
femei care, în una sau două ocazii, n-au mai fost văzute vreodată.
Oamenii nu fac planuri doar ca să le încalce.
Oamenii, nu. Tata face.
Tata nu apare niciodată.
Aseară nu te-ai drogat,
aşa că acum trebuie să-ţi dau un mic brânci.
E marfă bună.
Au trecut trei zile...
M-am gândit că eşti gata să vorbeşti.
A sunat tatăl tău.
A aflat ce s-a întâmplat.
Mâine va fi aici.
Sync by - Garronee
Traducerea şi adaptarea Little Badger
== Thanks goes to elderman == @elder_man
Al cui e telefonul ăla?
Al meu.
Scuze. Am uitat.
Pe bune, asta va fi tot ce vom face astăzi?
- Ai ceva mai bun de făcut? - Nu.
Dar, de obicei când ne suni, ne distrăm.
Asta nu e distracţie.
Ar putea fi mai rău.
Ar putea fi 1927,
iar numele tău ar putea fi Ruth Bixby,
iar al tău May Smith.
Una din ele a lăsat un ucigaş chiar în acest apartament.
N-a fost niciodată identificat.
Deci...
Ce? Asta te va ajuta să-l prinzi?
Aproape sigur e mort demult.
Recrearea acestei scene a faptei
m-ar putea ajuta să depistez unul...
din mai mulţi suspecţi.
Dreptatea e ca un orgasm... Niciodată nu poate veni prea târziu.
N-ai destule la serviciu?
Relaţia mea cu poliţia e complicată în acest moment.
Complicată, cum?
Acum câteva zile am folosit heroină,
iar asta a fost după ce-am bătut o fostă cunoştinţă aproape mortal.
Ce s-a întâmplat?
M-a supărat, aşa că i-am spart capul.
Repetat. I-am rupt câteva coaste,
i-am sfâşiat splina.
Procurorul decide chiar acum
dacă să fiu acuzat sau nu de atac deosebit de grav.
Dacă sunt acuzat, sunt şanse mari să ajung la închisoare.
Deci... dacă nu te superi,
chiar aş vrea să termin acest experiment cât încă pot.
Bine.
Sherlock, tot eu sunt.
Tatăl tău va ajunge aici în orice clipă.
Ai spus că vei fi aici.
Sună-mă.
- Salut! - 'Neaţa. Eram în cartier.
Ce drăguţ!
Te rog, intră.
Holmes e aici?
Nu. S-a trezit devreme dimineaţă să lucreze la un proiect,
dar se va întoarce curând.
Mă gândeam că vei fi cu el...
tot timpul în clipa asta.
Nu mai sunt companionul lui, aşa că dacă e să nu se drogheze,
va trebui să se descurce singur... Înţelege asta.
- În sfârşit, aţi vorbit? - Aseară.
A fost bine. Adică...
E dezamăgit şi jenat.
Dar nu mai e aceeaşi persoană care era când s-a lăsat prima oară.
Crede în program. Ştie că-l poate ajuta.
- A mers la şedinţe? - Zilnic.
Ştii, când s-a întâmplat,
când ne-a sunat în sfârşit să ne spună unde era,
şi unde erau Oscar Rankin şi sora lui,
niciodată nu l-am văzut atât de terminat.
El...
A spus că va veni să mă vadă,
că vom vorbi despre asta.
O va face, când e pregătit.
Ai auzit ceva de la procuratură?
Am pus o vorbă bună la oamenii potriviţi,
le-am spus despre tot binele pe care l-a făcut Sherlock,
dar departamentul a avut un an dur.
Există percepţia că-i tratăm prea uşor pe ai noştri.
Dacă primăria vrea să dea un exemplu, e candidatul perfect.
Lucrează cu poliţia, dar nu e din poliţie.
Procuratura l-ar putea ataca cât de puternic vrea,
nefăcându-şi griji că sindicatul va face scandal.
Watson...
Mii de scuze.
Tocmai am primit multele tale mesaje.
Sunt, fireşte,
plin de întrebări despre întâlnirea cu tatăl meu.
A fost cum ţi-ai imaginat?
A venit cu maşina aici, sau a sosit într-un nor de fum negru?
N-a apărut, nu-i aşa?
Ce e cu el? De ce le-ar spune oamenilor
că va fi într-un loc, şi apoi să nu apară?
Nu spune "oamenilor", Watson, îmi spune mie.
Eşti furioasă. Nu fi furioasă.
Cu cât uită că exist, cu atât ne vom păstra casa.
Chiar crezi că va veni
până în New York doar ca să ne dea afară?
Îţi aminteşti termenii lui cu privire la vilă.
Dacă mă droghez, ajung în stradă. M-am drogat.
Căpitanul a fost aici?
Sau ai început să te dai cu parfumul lui?
Da, a adus nişte mâncare. A spus că voia să te anunţe că se gândea la tine.
Cum ţi-a fost ziua?
Productivă.
Am fost la o şedinţă, apoi la alta.
Am văzut nişte prieteni vechi.
- De asemenea, am vorbit cu Alfredo. - Şi?
Recuperarea merge bine.
A spus că se va întoarce de la sora lui săptămâna viitoare.
Şi nu pare să fie supărat pe mine pentru chestia cu Oscar,
ceea ce cred că e destul de cavaleresc.
De asemenea, am îngustat numărul închisorilor unde aş putea ajunge
dacă procuratura mă acuză de atac deosebit de grav.
Fiecare din ele, sunt fericit să-ţi spun,
are un program de recuperare, deci voi avea parte de şedinţe.
Oscar Rankin l-a răpit pe Alfredo,
- şi te-a torturat. - Nu fizic.
Nu contează... nu mergi la închisoare.
Acum o săptămână, ai fi spus că nu voi avea o recidivă.
Nu, n-aş fi spus-o.
Am o altă şedinţă.
Dle Holmes...
Dle Bloom...
Ştiu că abordarea unuia ca tine în drum spre o şedinţă e...
o idee proastă, dar...
dar la fel e şi baterea unui om cu mâna bandajată,
nu crezi?
Cum m-ai găsit?
Avocaţi. Mulţi.
Am o armată virtuală pe ştatul de plată.
Dar deja ştiai asta.
Ai făcut să dispară cu succes trei femei din 2010,
inclusiv propria ta soţie,
aşa că, în locul tău, şi eu aş avea o armată de avocaţi.
Ai scuturat praful de pe mine săptămâna trecută,
găsind fata aia care a făcut o supradoză,
spunând poliţiei că drogurile au venit de la mine.
Iar sunt iubitul tabloidelor.
Subiectul discuţiei la fiecare post de ştiri.
Procuratura abia aşteaptă să mă acuze cu ceva.
Dar ştii cum e asta, am dreptate?
Da. Ce vrei?
Să te angajez.
Am auzit că eşti un detectiv bun.
Din păcate, am o politică de "fără sadişti".
Ai dreptate.
Pot fi legat de cele trei femei care au dispărut.
Soţia mea, Alicia, în 2010,
şi apoi cele două fete...
cu care am petrecut...
una în 2012, şi cealaltă un an mai târziu.
Toate au dispărut, exact cum ai spus.
Da. Îmi sunt cunoscute infracţiunile tale, dle Bloom.
Am omorât cele două fete.
N-am vrut, fireşte.
N-au rezistat la durităţi.
Dependenţii.
Am îngropat trupurile
pe o proprietate deţinută cândva de tata în New Rochelle...
Owen Place nr. 2434.
De ce-mi spui mie asta?
Pentru că nu mi-am omorât soţia.
Ori altcineva a făcut-o, ori...
m-a părăsit în noaptea aia şi n-a mai privit înapoi.
Indiferent cum e, mă dor lucrurile spuse de oameni.
Am fost bun cu Alicia.
N-a avut nimic. A venit din nimic.
I-am dăruit lumea. Merit mai mult de atât.
Vreau ca oamenii să ştie adevărul.
Adică să mă forţezi să lucrez pentru tine?
Nu. Ăsta nu e pentru tine.
SHERLOCK HOLMES ŞI DR. WATSON Sezonul 4, Episodul 1
Apoi s-a uitat la mine ca şi cum n-avea nicio grijă pe lume, şi...
şi-a pus pistolul sub obraz.
Asta-i tot?
A mai spus ceva?
Nu.
Scuze că a trebuit să vezi asta.
E greu să pui bază în ceva ce un tip ca Jonathan Bloom ar spune,
dar, evident, vom vorbi cu poliţia din New Rochelle,
să trimită pe cineva pe proprietatea de care ţi-a spus.
Te descurci bine?
Căpitanul e aici?
Căpitane...
Sherlock.
Te aşteptam să termini cu Marcus. Intră.
Ia loc.
Am auzit că ai trecut pe la vilă mai devreme.
Asta e foarte drăguţ.
- Erai în mintea mea. - Da.
Normal că eram.
Acum câteva zile, aproape am omorât un om,
şi m-am injectat cu o substanţă controlată.
Eu.
Consultantul tău.
Sherlock...
Comportamentul meu a fost de neiertat, şi...
- Îmi cer scuze. - Te porţi ca şi cum ai făcut ceva.
Ţie ţi s-a făcut ceva.
Nu, am ales să folosesc heroina.
Asta a fost alegerea mea.
În fine, sunt departe de a fi distrus.
M-am recuperat o dată, şi o voi face din nou.
Dar dacă ai veşti proaste pe care ai fost pus să mi le dai,
chiar nu e nevoie.
Ştiu oricum.
Ce anume ştii?
Indiferent dacă procurorul mă acuză sau nu de o infracţiune,
consultanţa mea pentru NYPD a ajuns la final.
Doar spune-mi că n-am târât-o şi pe Watson după mine.
Nu pot.
- Căpitane... - S-a terminat.
Şeful Detectivilor e de modă veche,
Niciodată nu i-a plăcut ideea consultanţilor.
Ceea ce s-a întâmplat l-a ajutat să taie orice legătură.
Cu tot ce-ai pătimit săptămâna asta,
cu toate prin care treci,
eu...
Aşteptam momentul potrivit să-ţi spun.
Să vă spun la amândoi.
Ştii cât de mult poate contribui.
Când am plecat la Londra, a înflorit aici.
Nu mai depinde de mine.
Îmi pare rău.
...locaţia a fost un cadavru cu un...
...devreme în dimineaţa asta, poliţia a recuperat două trupuri de femei
din curtea unei case de la periferie.
Autorităţile nu spun identitatea celor două femei,
dar am aflat că ambele sunt considerate
victimele lui Jonathan Bloom...
- Spunea adevărul. - Poftim?
... soţia sa, Alicia Garcia-Bloom...
Bloom. Trupurile celor două femei erau exact unde a spus că vor fi.
Poliţia trebuie să le confirme identităţile, dar presupun
că e doar o chestiune de timp.
Asta e ceea ce cred eu că e?
Dacă crezi că e colecţia mea personală
de materiale legate de dispariţia
soţiei lui Bloom, Alicia Garcia-Bloom,
în 2010, atunci... da.
Nu. Adică, tu chiar vei face ce ţi-a cerut?
Încerci să-i cureţi numele?
Dacă prin "tu", vrei să spui "noi", atunci, da.
Două cadavre. Chiar unde a spus că vor fi.
Jonathan Bloom a fost un narcisist şi un mincinos patologic.
Poate ţi-a spus unde să le găseşti pentru că voia
ca oamenii să fac ce faci tu acum: să pună la îndoială
implicarea lui în moartea celei de care i-a păsat, a Aliciei.
N-a existat o dovadă fizică care să-l lege de dispariţia ei.
Toată lumea ştia că căsnicia lor era pe butuci.
El o înşela. Ea a aflat.
Asta nu-l face un ucigaş.
N-a putut da socoteală pentru unul din pistoalele sale de calibrul 22.
Şi, cu mai puţin de o săptămână înaintea dispariţiei Aliciei,
folosise calculatorul de acasă să caute
moduri de a scăpa de un cadavru.
A insistat că n-a fost el.
Dacă memoria mă ajută, tot el a insistat că n-a omorât
două dependente de heroină pe care le-a ademenit în apartamentul său,
- chiar până aseară. - Un om complicat, desigur.
Sunt confuză. Vrei să fie nevinovat?
Ce a ăla?
E un articol despre dispariţia unei femei pe nume Maribel Fonseca.
A dispărut de la un motel din Sussex, New Jersey,
în aceeaşi săptămână în care a dispărut Alicia.
Bloom m-a impresionat aseară.
Ca să nu pomenesc de nişte materie cenuşie.
Aşa că, pe lângă revederea dosarelor mele,
m-am gândit la posibilitatea ca Alicia să fi căzut pradă,
nu cuiva cunoscut de ea, ci unui criminal
cu un apetit de criminal în serie.
Ca Alicia, Maribel era din Honduras. E atractivă.
Are vreo 30 de ani.
Pot înţelege cum ar fi putut fi genul cuiva.
N-am vorbit despre ce-ai văzut aseară.
- Te-am sunat de la secţie. - Păi, n-am vorbit.
Un om rău şi-a scos creierii să ia aer.
Ce mai e de discutat?
- L-ai văzut pe căpitan? - Se pare că ne-am ratat reciproc.
Amândoi ştim că, în funcţie de cheful procurorului,
asta ar putea fi ultima mea anchetă pentru o bună bucată de vreme.
Deci, ce spui?
De dragul vremurilor bune?
Indiferent ce i s-a întâmplat
drei Fonseca, nu există un mod de a spune când s-a întâmplat.
- Nu chiar. - Ce vrei să spui?
S-a cazat luni.
A spus că va pleca joi.
Numai că ziua de joi a sosit şi n-a venit la recepţie.
Aşa că m-am dus în camera ei, şi am văzut că-şi lăsase
lucrurile acolo. M-am gândit că s-a răzgândit,
aşa că i-am lăsat un mesaj pe telefonul din cameră,
am spus că e în regulă, doar să mă anunţe data noii plecări.
Au trecut câteva zile. Niciun semn de ea.
Atunci am sunat la poliţie.
Conform articolului din ziar, niciun semn de mână criminală.
Nu. Doar lucrurile ei.
Poliţiştii au verificat puţin.
Mi-au spus să-i păstrez bagajele, în caz că se întoarce.
Asta a fost acum cinci ani.
Ai idee ce făcea în Sussex?
Când am sunat la poliţie câteva săptămâni mai târziu,
mi-au spus că era din Florida.
Mi-au spus că n-avea familie, că lucrase ca menajeră.
Asta e tot ce ştiu, pentru că asta e tot ce-au aflat.
Alo?
Dră Watson, sunt dl Cook.
Lucrez cu dl Holmes.
Scuze, te referi la dl Holmes al meu, sau...
Domnul Holmes. Am înţeles că i-ai lăsat destul de multe mesaje
ieri, la biroul din New York.
Eu şi fiul lui îl aşteptam. N-a apărut.
Mi-e teamă că a intervenit ceva.
Dar vei fi mulţumită să afli
că l-aţi putea vedea săptămâna viitoare.
Ce vrei să spui cu l-am putea vedea?
Adică şansele sunt foarte bune. La revedere.
Stai puţin. Eu...
- Cine a fost? - Nimeni.
Deci, patru schimburi de haine pentru ce i-a spus directorului
că era o excursie de patru zile, câteva chitanţe pentru card,
şi câteva fotografii de familie.
Încep să înţeleg de ce poliţia din Sussex n-a luat
niciuna din astea cu ei.
Înţeleg de ce-ai vrea să fie o legătură între femeia asta
şi Alicia Garcia-Bloom.
E o diversiune de la tot ce se petrece cu procuratura.
Dacă voiam o diversiune, Watson,
le-aş face o altă vizită Athenei şi Minervei,
şi aş face o muncă mai aerobică decât reconstrucţia
- unei scene a faptei. - Zic şi eu.
Nu vreau să fie o legătură între Alicia şi Maribel. Am una.
Pubertatea încă îşi continuă cursul transformator,
dar sigur poţi vedea că asta este tânăra Marinel Fonseca.
Aş spune că are vreo 15 ani.
Cealaltă fată e Alicia.
Se cunoşteau.
Dle Cook.
Sunt Joan Watson. M-ai sunat ieri.
- De unde ştiai unde stau? - Sunt aici
pentru că vreau să-i dai un mesaj dlui Holmes.
Are o secretară. Mai multe, de fapt.
Tu m-ai sunat.
Foarte bine. Care e mesajul tău?
Poate veni şi să-şi viziteze fiul sau să stea departe.
Dar nu poate ameninţa să vină şi să nu mai apară.
Dl Holmes e un om extrem de ocupat.
Şi eu sunt ocupată. La fel şi Sherlock. Spune-i.
Un dependent de heroină poate fi ocupat? Sunt curios.
Îmi imaginez că procurarea drogului ar necesita ceva efort,
dar după aceea e o...
simplă chestiune de a ţinti şi injecta, nu-i aşa?
Cât de tare ai fost lovit vreodată?
Pardon?
E o simplă întrebare.
Vorbeşte cu dl Holmes.
Spune-i ce-am spus.
Aş urî să trebuiască să mă întorc.
- Mulţumesc. - Cu plăcere. La revedere.
- Cine era? - Mătuşa Aliciei Garcia.
Încă locuieşte în acelaşi oraş unde Alicia şi Maribel au crescut.
San Pedro Sula, Honduras.
Tocmai îmi spunea tragicele circumstanţe
în care cele două femei au ajuns să se cunoască.
În 1995, când amândouă aveau 15 ani, familiile lor şi alte câteva
au plătit o călăuză să fie scoase din America Centrală,
prin Mexic şi peste graniţa americană.
Totuşi, la câteva zile după plecare, au fost oprite
de membrii cartelului mexican Escarra.
Călăuza păstrase banii pe care în mod normal îi plătea
pentru traversarea teritoriului Escarra,
şi încerca să strecoare caravana prin el.
Soldaţii lui Escarra au escortat grupul într-un şanţ.
Dându-şi seama că vor fi măcelăriţi, Alicia, Maribel,
şi alţi câţiva au fugit spre o zonă împădurită.
Soldaţii lui Escarra au deschis focul.
Când totul s-a terminat,
Alicia şi Maribel erau singurele supravieţuitoare.
Câteva zile mai târziu,
au escortat autorităţile mexicane înapoi în acel loc.
Tot ce mai rămăsese era un morman de cadavre fumegânde.
Evident, au reuşit în final să ajungă în America...
prima măritându-se cu Jonathan Bloom,
ultima prin loteria vizelor.
Dar mătuşa Aliciei spune că au ţinut legătura
puţină vreme după masacru.
Pe măsură ce au crescut, drumurile lor s-au separat.
15 ani mai târziu, amândouă au dispărut.
Crezi că cineva din cartelul Escarra le-a găsit?
Dacă cartelul le voia moarte,
s-ar fi întâmplat cu mult timp în urmă.
Şi, după cum arată imaginea,
cartelurile au obiceiul de a face declaraţii cu omorurile lor.
Dacă un Escarra le-a omorât pe Alicia şi Maribel,
pare puţin probabil să fi scăpat de cadavre,
şi să nu le expună.
Trebuie să plec.
Un vechi prieten a fost de acord să procure informaţii
despre telefonul şi cardul lui Maribel
din săptămânile dinainte să dispară.
Sper să-mi dea un indiciu de ce a mers în New Jersey.
Cum adică, un vechi prieten?
De ce nu-l suni pe Marcus sau pe căpitan?
Aş vrea să faci o vizită la un restaurant hondurian
din New Jersey, pe nume "Novena Vida".
De ce?
Era o chitanţă în lucrurile lui Maribel.
Indică că a mâncat acolo în săptămâna dinainte să dispară.
Speri că a vorbit cu cineva.
Ea sau Alicia.
Conform dosarelor mele, a cinat acolo
cu o zi înainte ca Maribel să plece în Florida.
E greu de imaginat că e doar o coincidenţă.
Ai întârziat.
Cred că ceea ce vrei să spui e "Mulţumesc".
Mulţumesc, dle McNally,
pentru violarea intimităţii unui cetăţean american.
Drăguţă barbă.
Da, ţi-aş spune pentru ce e, dar apoi aş fi nevoit să te omor.
Apropo, asta ne face chit pentru Londra.
Prin Londra, te referi la momentul când mi-am dat seama
că un membru al agenţiei tale era pe cale
să intre prin efracţie în birourile unui ziar englezesc.
M-ai sunat, m-ai lăsat să rezolv. Apreciez asta.
Ai grijă de tine, Holmes.
Agent McNally, sunt sigur că ştii de recentele mele probleme.
Am vrut să ştii că...
dacă nu merg la închisoare,
mă voi despărţi de departament.
Îmi ceri o slujbă?
Ştii foarte bine cât de eficienţi putem fi eu şi Watson.
Îmi ceri două slujbe.
Îţi fac favoarea de a te face conştient
de disponibilitatea noastră. A ta ar fi una
dintre cele câteva agenţii pe care le-am lua în calcul
pentru viitoare consultaţii.
Nu eşti tu cel care tocmai a spus
cum NSA-ul violează drepturile altor oameni?
O parte din munca de anchetă pe care o faceţi merită.
O parte din ea e chiar importantă.
Uite, voi doi sunteţi buni.
N-o să neg asta.
Chiar crezi că vreo agenţie federală
va vrea să se apropie acum de tine?
Aproape ai omorât un om.
Şi, apropo, eşti dependent de droguri.
Poate...
Poate cineva îţi va da ceva muncă sub acoperire,
dar nu mi-aş face mari speranţe.
Nu suntem spărgători.
Nu, sunteţi nişte poveri.
Pe de altă parte,
acum ai timp.
Timp să te faci bine.
Ar putea fi ce ţi-a recomandat doctorul.
Da. Sigur.
Am văzut poza la ştiri în ultimele zile.
Era măritată cu tipul ăla.
Cel care s-a sinucis.
- Dar pe ea n-o cunoşti? - Nu.
De ce?
A venit aici din New York în mai 2010.
A luat prânzul. Am crezut că era clientă regulată.
Nu. Scuze.
Dar femeia asta? Maribel Fonseca?
A venit la câteva zile după Alicia.
De ea îţi aminteşti?
Da. E ciudat.
E ca un déja vu sau aşa ceva.
- Ce vrei să spui? - Îmi amintesc de ea.
Făcea ce faci tu... îmi arăta poze.
Dar ale ei erau ale unui bărbat.
Voia să ştie dacă l-am văzut aici. Încerca să-l găsească.
- A spus de ce voia să-l găsească? - Nu.
Nu ţi-a spus numele lui?
Nu, dar îmi amintesc că era foarte înalt, foarte chipeş.
Cred că am spus că-l văzusem în bar o dată sau de două ori.
Mi-am amintit pentru că a fost atât de ciudat.
O femeie frumoasă să vină aici,
cerându-mi să mă uit la poze.
Acum mă întreb dacă ar trebui să mă obişnuiesc.
Am adus nişte mâncare de la "Novena Vida".
Altceva?
Da. Proprietarul a recunoscut-o pe Maribel Fonseca.
A spus că a venit în restaurant în 2010 şi i-a arătat nişte poze
ale unui bărbat latino, pe la vreo 30 de ani, foarte înalt,
- foarte chipeş. - A spus numele bărbatului?
Nu. N-a spus nici ce voia cu el.
Sunt şanse destul de bune, Watson,
să fi vrut să-l omoare.
Alicia şi Maribel nu doar se cunoşteau reciproc.
Cred că plănuiau o crimă.
Combină cardul şi desfăşurătoarele telefonice ale lui Maribel Fonseca
cu ale Aliciei, şi un anumit interval orar se dezvăluie.
Pe 1 mai,
Maribel primeşte un telefon de la Alicia din Florida.
A doua zi, ia un avion spre Newark.
Deci nu rupseseră legătura, aşa cum credea mătuşa Aliciei.
Pe 3 mai, Maribel merge la restaurantul hondurian,
"Novena Vida" din New Jersey. La o zi după aceea,
merge la un magazin de bricolaj şi cumpără următoarele obiecte.
O prelată, două perechi de mănuşi de cauciuc, două lopeţi,
şi câteva zeci de kg de soluţie industrială de curăţat,
care conţine mai ales leşie.
E o listă bună de cumpărături dacă plănuieşti să omori pe cineva.
Toate astea la mai puţin de o săptămână după ce Alicia
merge la acelaşi restaurant,
iar cineva din familia Bloom caută "moduri de a scăpa de un cadavru".
Poliţia a crezut că a fost Jonathan Bloom.
Tu spui că a fost Alicia.
Dacă am dreptate, tot ea e motivul pentru negăsirea acelui pistol.
A fost contribuţia ei la complotul de crimă.
Indiferent pe cine căutau ea şi Maribel...
Presupun că l-au găsit.
Doar că ceva a mers prost.
A deţinut avantajul, le-a omorât,
şi apoi a scăpat de cadavrele lor.
S-ar potrivi dovezilor.
Poate dacă presa nu s-ar fi legat atât de repede şi violent de Bloom
ca fiind arhitectul dispariţiei soţiei sale,
legătura dintre femei ar fi fost făcută mult mai curând.
Da. Doamne, bietul om.
Nu-l jelesc pe el, ci oportunitatea ratată.
Cazul ăsta poate n-ar fi rămas nerezolvat.
Ceva de aici ne spune
pe cine căutau Alicia şi Maribel ca să-l omoare?
Nu.
Dar proprietarul de la "Novena Vida" a spus
că erau în căutarea unui bărbat latino.
Cele două femei erau legate de măcelărirea familiilor lor
de către membrii cartelului Escarra.
Ieri ai sugerat că le căuta un om al cartelului Escara.
Poate ele căutau pe unul.
- Încetează. - Ce să încetez?
Să-ţi imaginezi că stau aşa, venind să te văd.
Sincer, aş prefera să nu mă vizitezi la închisoare.
De ce?
Aş urî să mă vezi într-un loc ca ăsta.
Nu mergi la închisoare.
Dacă vrei, ne putem scrie scrisori.
Nu-ţi scriu scrisori.
Voi avea alţi corespondenţi... C, Moriarty.
Asta încă se întâmplă?
Sherlock Holmes, Joan Watson.
Îl puteţi vedea acum.
- Am făcut-o. - Ce-ai făcut?
Indiferent pentru ce-aţi venit aici să vorbim.
M-ai prins.
Poate-ţi aminteşti că membrii închişi ai cartelurilor de droguri
recunosc adesea crime comise de compatrioţii lor.
Primesc un nivel de protecţie în interior.
Familiile lor, un nivel de sprijin afară.
Din păcate, nu suntem aici să te acuzăm de nimic.
Acum 20 de ani,
patru soldaţi Escarra au masacrat un grup de imigranţi hondurieni.
Singurii supravieţuitori au fost două tinere femei,
Alicia Garcia şi Maribel Fonseca.
În 2010,
credem că Alicia şi Maribel au dat peste unul din bărbaţii responsabili,
şi au plănuit să-l omoare.
Înainte de arestarea ta din 2012,
erai un locotenent Escara plasat în New York, cu multe legături.
Speram că ai putea fi capabil
să ne ajuţi să identificăm bărbatul pe care-l urmăreau.
Era înalt, 1,80 metri, arătos.
Ar fi avut vreo 30 şi ceva de ani în 2010.
Şi se poate să fi fost un client regulat
al unui restaurant din New Jersey numit "Novena Vida".
Vorbeşti despre Benicio.
Înalt, frumos...
El trebuie să fie.
Benicio are un nume de familie?
Del Toro.
Benicio Del Toro e actor.
Ar trebui să ştii, Zuniga,
că eu şi dra Watson ne-am făcut temele înainte să venim aici.
Ştim că soţia ta şi fiul tău de 19 ani trăiesc în Juarez.
După ce plec azi de aici, o să le trimit 100.000 de dolari.
Nu mă poţi mitui, omule.
Ai înţeles greşit. Nu-ţi ofer mită.
Fac o ameninţare.
Cartelul s-a ţinut de cuvânt.
S-a avut grijă de familia ta.
Înţeleg că fiul tău chiar este pregătit pentru o poziţie de conducere.
Ce s-ar întâmpla dacă primesc brusc 100.000 de dolari,
împreună cu multe mulţumiri
de la un asociat cunoscut al NYPD?
Îţi sunt la fel de loiali ca cei din cartelul Escarra?
Ar raporta pleaşca aia?
Cum ar reacţiona cartelul? Ar căuta să te amuţească?
Pe familia ta? Pe familiile familiei tale?
Ştim cu toţii cât de meticuloşi pot fi cei din Escarra.
Ar trebui să plecăm. Băncile se închid într-o oră.
Ştiu numele celor patru bărbaţi care au făcut asta.
Asta e tot ce sunt acum. Nume.
Explică.
După masacre, poliţia a pornit războiul împotriva noastră.
Am pierdut mulţi soldaţi,
inclusiv bărbaţii de care întrebaţi.
Niciunul din ei nu era în New Jersey în 2010.
Erau îngropaţi în Mexic.
Am scăpat ieftin, nu-i aşa?
O să trimit familiei tale 200.000 de dolari.
Te înşeli că doar cele două fete au supravieţuit.
Călăuza... Şi el a supravieţuit.
Poate pe el l-au văzut.
Ne spui că, cartelul i-a omorât pe toţi,
cu excepţia omului care i-a jefuit?
O călăuză bună, un angajat...
E greu de găsit.
Imigranţii?
Nu se termină niciodată.
Dă-mi numele lui.
Tot ce-am auzit a fost o poreclă.
El Gato.
Presupunând că-l credem pe dl Zuniga,
munca ne va fi uşurată.
Trebuie să-l găsim pe El Gato,
o călăuză care a fost activă în San Pedro Sula în anii '90,
şi în zona metropolitană în 2010.
Chiar are noimă ca suspect.
Dacă nu păstra banii cartelului,
niciunul din oamenii ăia n-ar fi murit.
La fel de bine le putea pune un pistol la cap.
Singura noastră speranţă e că omul e la fel de prost,
ca şi numele lui de stradă, "Pisica".
Dacă este, s-ar putea să nu fie prea dificil de identificat.
Nu se întâmplă să cunoşti pe cineva în poliţia din San Pedro Sula, nu?
Nu, dar mă cunoşti... îmi fac prieteni rapid.
Alo.
Da.
Da, într-adevăr.
A fost avocatul meu.
Tocmai a primit veste de la procuror.
Se pare că nu va trebui să mă vizitezi la închisoare până la urmă.
Nu eşti acuzat.
Bine, o să încălzesc nişte resturi să sărbătorim.
Şi apoi o să vorbim despre toate femeile
cărora nu trebuie să le scrii.
Bine, ar trebui să ştii ceva.
Am minţit când am spus că nu l-am văzut pe căpitan.
Am vorbit.
Şi mi s-a adus la cunoştinţă că, din cauza păcatului meu,
niciunuia din noi nu i se va mai permite
să ofere consultanţă pentru departament.
Am fost concediaţi.
Da, eu...
Scuze, Watson.
Nu-i nimic.
Am avut o presimţire.
Nu suntem poliţişti.
Ceea ce facem noi şi ceea ce fac ei, e diferit.
Nu avem aceleaşi restricţii, nu avem aceleaşi protecţii.
Am un plan.
Implică o altă mărturisire.
Motivele mele pentru anchetarea dispariţiei
Aliciei Garcia-Bloom n-au fost în întregime altruiste.
Misterul dispariţiei ei
a fost unul din cele mai mari din ultimii 20 de ani,
sau aşa ne-a făcut presa să credem.
Chipul lui Jonathan Bloom a fost pe coperta fiecărei reviste,
a fost subiect de cărţi, documentare...
Dacă crezi că rezolvarea acestui caz
ne va readuce în graţiile departamentului...
Nu pe noi, Watson.
Pe tine.
Soarta mea e pecetluită.
Aşa cum ar trebui.
Dar tu?
Nu, cred că încă există o şansă.
Când vom descoperi ce s-a întâmplat cu Alicia şi Maribel,
îţi vei asuma meritul.
Sherlock...
Gloria îţi va fi conferită,
iar NYPD, prezic, va vrea să spună
că a avut un rol mic în asta,
aşa că vei recunoaşte asta cât de mult e nevoie,
iar după aceea ei vor uita că te-au concediat.
Dar tu?
Cum am spus, soarta mea e pecetluită.
Dar nu la asta m-am referit.
Sî spunem că "Operaţiunea Gloria" dă roade.
Tu ce vei face cât eu ofer consultanţă poliţiei?
Ştii că am distracţiile mele.
- Chiar nu înţelegi. - Ce nu înţeleg?
Când e vorba de ceea ce facem,
singurul lucru care contează pentru mine e parteneriatul nostru,
aşa că, pleci tu, plec şi eu.
Mi-ai oferit o slujbă.
N-am acceptat-o ca ca să lucrez cu poliţia.
Am acceptat-o să lucrez cu tine.
Ar trebui să ştii că defăimătorii mei nu se limitează la NYPD.
Perspectivele mele profesionale sunt destul de sumbre în general.
O să găsim ceva.
Mereu o facem.
Da, ai dreptate, e a noastră.
Mersi că l-ai pus deoparte.
Doar de curiozitate, cum a ajuns aici o veveriţă moartă?
N-a ajuns.
În fine, nu chiar.
E o poveste lungă.
Dacă mai găsesc din lucrurile voastre, o să te sun.
Mersi.
Ştii că eu cred că şefii fac o greşeală, nu?
Dacă era cineva cu care credeam că aş putea vorbi...
Nu-i nimic.
Serios.
Şi ăsta nu e un adio.
Nu e ca şi cum nu ne vom vedea, doar pentru că nu mai lucrăm împreună.
Cine ştie? Poate că eu şi Sherlock vom da o petrecere.
Da, sigur, îi stă în fire.
Aţi vorbit ce veţi face în continuare?
Contactăm oameni.
Îi anunţăm că suntem disponibili.
O să apară ceva.
Lucrurile nu vor mai fi la fel pe aici.
Adios.
Era un detectiv de la Omucideri din San Pedro Sula.
Foarte neplăcut om.
Ce s-a întâmplat cu "îmi fac prieteni rapid"?
Încercam să lămuresc o discrepanţă
între informaţiile lui despre El Gato şi ale noastre.
A luat-o ca pe o jignire personală.
Pretinde că e detectiv,
dar propagă abilităţile sale îndoielnice
într-un oraş cu cea mai mare rată a criminalităţii din lume.
San Pedro Sula are o medie de nouă crime pe zi,
din care 97% rămân nerezolvate.
Şi sunt sigură că nu i-ai pomenit asta şi lui.
Se poate să fi venit vorba.
Căutam asta.
Ai spus că faptele lui şi ale noastre nu corespund?
A confirmat că o călăuză cunoscută drept El Gato
a acţionat din oraşul lui
la vremea masacrului Escarra din Mexic.
Dar, deşi Poliţia Naţională n-a putut niciodată
să descopere numele său adevărat sau să-l prindă,
pretind că câţiva clienţi l-au descris
destul de consistent în 1995.
Înălţime medie, cu obrajii lăsaţi, început de chelie.
Proprietarul de la Novena Vida a spus că Maribel căuta
un bărbat înalt, chipeş, pe la 30 de ani.
Dacă e să-i credem pe hondurieni, El Gato ar avea acum 50 de ani.
Deci ne-am înşela legat de Alicia şi Maribel
să-l caute şi să încerce să-l omoare acum cinci ani.
Ştii cum se traduce Novena Vida?
M-ai auzit purtând câteva discuţii în întregime în spaniolă.
A noua viaţă".
Ca în "nouă vieţi", numărul de vieţi al unei pisici.
Nu înţeleg. De ce...
Stai, asta e partea mea preferată. Acolo.
Înregistrarea asta a fost virală în aprilie 2010.
Cineva a încercat să te jefuiască, iar tu ai ripostat.
L-ai pus la punct.
Unul din angajaţii tăi a postat înregistrarea online.
Bucătarul meu.
A fost mândru, îmi tot spunea Rocky.
Nu mi-a plăcut, dar a făcut bine la afaceri.
Credem că a atras şi nişte atenţie negativă.
Alicia Garcia-Bloom a văzut filmarea aia,
şi te-a recunoscut drept El Gato...
călăuza angajată de părinţii săi în San Pedro Sula în 1995.
Pe cel care i-a costat vieţile.
Poftim?
De-asta a venit aici în 2010, să vadă dacă chiar erai tu.
Spui că sunt din San Pedro Sula?
Ai dreptate... Acum 15 ani.
Dar ţi-am spus... nici măcar n-am auzit de femeia aia
până când n-a fost la ştiri.
Dar ţi-o aminteşti pe Maribel Fonseca.
Ai spus că voi doi aţi vorbit.
Ţi-a arătat pozele unui bărbat.
O altă ficţiune... nu ţi-a spus un cuvânt.
Şi sigur nu ţi-a arătat nicio poză.
Mai repede, a venit aici să-şi estimeze prada.
Zilele trecute mi-ai spus că Maribel căuta
un bărbat înalt, chipeş.
Dar asta doar ca să ne faci să nu te studiem mai atent.
Dacă încercai să descrii exact opusul tău,
foarte bine... ai chipul şi înfăţişarea
unei mânuşi de box chinuite.
Maribel şi Alicia n-ar fi venit aici după tine.
Ştiau de camerele de supraveghere din filmare.
Mai repede, te-au atacat acasă.
Ai câştigat, aşa cum ai obiceiul să faci.
Brusc, a trebuit să scapi de două cadavre.
Dar victimele tale şi-au adus propriile lopeţi, prelată şi leşie.
Le-ai fi putut îngropa chiar aici, în propria curte.
Spune-ne, dle Murillo,
când poliţia din New Jersey îţi va verifica casa,
vor găsi două morminte?
Să spunem că o fac.
A fost auto-apărare, ai spus-o singur.
Da, da.
Poate ai omorât femeile alea, poate ai fost complice
în morţile întregilor sale familii, dar niciuna din asta
nu-ţi garantează o condamnare într-un tribunal american.
Cu accent pe "american".
Dar ştiai că SUA şi Honduras au
un tratat mutual de extrădare de mai mult de o sută de ani?
Acesta este un mandat pentru arestarea ta
pentru omorârea unei călăuze rivale şi a soţiei lui
în San Pedro Sula, în 1999.
Înainte credeai că erai o senzaţie pe internet.
Stai să treacă câteva ore.
Ce părere ai de New Jersey?
Tocmai mi-am făcut nişte prieteni noi.
Le-am spus că pot să nu amintească de numele noastre.
Sugerezi să devenim detectivi consultanţi navetişti?
E un stat mare, destule infracţiuni.
Ar putea fi mai rău.
Dacă călătoria nu e o problemă,
San Pedro Sula ar putea beneficia de prezenţa noastră.
Glumeşti, nu?
Ai spus că în după-amiaza asta ai nişte comisioane, corect?
Am şi eu unul.
Sync by - Garronee
Traducerea şi adaptarea Little Badger
== Thanks goes to elderman == @elder_man
Uitasem cum e priveliştea de aici.
E foarte interesantă.
Asta ai vrut?
Să discutăm despre orizont?
Mi-am permis să intru. Sper că nu te superi.
E proprietatea ta, tată. Poţi face cum doreşti.
Nu arăţi bine.
Tu arăţi vioi ca întotdeauna.
Complimentele mele virginelor în al căror sânge te îmbăiezi.
Văd că opiaceele nu ţi-au estompat spiritul.
Nici ca vârsta să-l ofilească pe al tău.
N-am venit aici să facem schimb de ironii.
De ce-ai venit aici?
De ce întotdeauna ne întâlnim aşa?
Ai făcut-o de oaie, Sherlock. Sunt aici să îndrept asta.