Ai vrut să mă vezi?
Închide uşa, bine?
Ia loc.
Sora mea citeşte mult.
Mereu are o carte în mână.
Majoritatea sunt prostii... genul de cărţi
pe care le cumperi la aeroport şi le laşi în avion.
În fine... în ultimele luni m-a pisat să citesc asta.
Inima a sângerat albastru.
- Ai auzit de ea? - Nu.
Numele autorului îţi spune ceva?
Nu. De ce?
Pentru că e vorba de doi detectivi.
Unul este o frumoasă femeie chinezo-americană.
Celălalt, partenerul ei, e un tip din Londra.
Glumeşti.
Locuiesc împreună. Oferă consultaţii NYPD-ului.
Numele lor nu sunt Holmes şi Watson, dar totuşi...
Poate nu-l cunoşti pe Grover Ogden,
dar se pare că el ştie multe despre tine.
Traducerea şi adaptarea Little Badger Sync by - Garronee
== Thanks goes to elderman == @elder_man
Nu-ţi plătesc oamenii să stea pe loc, Vince.
Care e întârzierea?
N-am putut face tocătorul să meargă când am ajuns aici.
- Cred că e blocat. - Ieri mergea.
Meşterul e pe drum.
- Despre cât timp vorbim? - O oră?
Poate două?
Mai am zece loturi de curăţat înainte să pot turna fundaţii.
Unde e blocajul?
Probabil undeva între cilindru şi cuţite.
L-am găsit!
Porneşte-l.
Opreşte-l!
Imediat!
- Ce mai e acum? - Priveşte.
SHERLOCK HOLMES ŞI DR. WATSON Sezonul 4, Episodul 7
Îţi vine să crezi sau nu, ăsta a fost un agent FBI.
Sau, cel puţin, asta spune legitimaţia.
Laboratorul verifică ADN-ul ca să se asigure.
Agent special Robert Underhill, pensionat.
Maşina i-a fost găsită la 200 de metri de locul faptei.
Am luat legătura cu filiala din New York a Biroului.
Sunt gata să ne ajute, dar...
Din moment ce Underhill era oficial un civil, e cazul nostru.
- Fără Joan astăzi? - Ni se alătură mai târziu.
Ce mai ştim despre agentul special Underhill?
O carieră exemplară de 34 de ani, foarte plăcut de colegii săi.
El şi soţia lui Sheila s-au mutat în Kauai, în 2012.
S-au întors în New York acum vreo şapte luni.
Presupunând că acesta este agentul special Underhill,
ar fi fost mort înainte să intre în tocătorul de lemn.
Ucigaşul ar fi trebuit să-l dezmembreze
pentru a-l băga prin banda de rulare.
Criminaliştii au verificat toate drujbele folosite acolo,
şi au găsit una cu sânge între dinţi.
Cred că cineva a folosit-o şi apoi a curăţat-o azi-noapte.
Oleoresin capsicum.
Mult mai bine cunoscut drept... spray cu piper.
Ar trebui să alertăm legistul că acest sac
conţine cel puţin o parte din faţă.
- Sunt sigur că va aprecia asta. - Urma de bocanc
găsită lângă maşina lui sugerează că a condus până acolo chiar el.
Sprayul cu piper este o armă de aproape.
Cine l-a folosit ar fi trebuit să fie aproape de el.
Crezi că a fost invitat acolo, îşi cunoştea atacatorul.
Agentul a fost un bărbat masiv... cel puţin 100 de kg.
Dacă voiam să-l fac pastă,
aş fi vrut să fie cât mai aproape de tocătorul de lemn.
Ai spus că pe soţia lui o cheamă Sheila?
Ar trebui să vorbim cu ea, să vedem dacă ştie să folosească o drujbă.
Ce te face să crezi că ea a făcut asta?
Efectele lui personale sunt aici. Văd rămăşiţele
unui portofel, ceas... Nu e nicio verighetă.
Iar sacul ăsta, printre piele şi oase,
are pete de latex şi staniol.
Se pare că avea cel puţin un prezervativ sigilat cu el.
Poate nu era pregătit pentru o luptă, dar...
era gata de distracţie.
Bob nu mă înşela.
Cel puţin, nu cu altă femeie.
Singura aventură pe care a avut-o vreodată a fost cu meseria lui.
Am înţeles că soţul tău s-a pensionat în 2012.
Aşa e. Ne-am vândut casa şi ne-am mutat în Kauai.
Apoi a devenit agitat.
Îi era dor de serviciu, de oraş.
Mi-am dat seama că nu era fericit, aşa că am fost de acord să ne întoarcem.
Cu tot respectul, dnă Underhill, am găsit dovezi
că se poate să fi fost încă agitat.
Rămăşiţele a două prezervative nefolosite.
Ne-am separat acum şase luni.
A fost amiabil.
Am păstrat legătura.
Deci v-aţi separat, dar n-aţi divorţat.
Cred că asta înseamnă că încă eraţi principalul lui beneficiar.
Aţi fi avut dreptul la pensia lui, la asigurarea de viaţă...
Aseară am cinat acasă la fiica mea în New Jersey.
Am băut o jumătate de sticlă de rosé, am dormit în camera de oaspeţi.
Poate cineva să confirme asta, exceptând fiica ta?
Dimineaţă m-am întors cu trenul în oraş.
Ar trebui să fie înregistrarea cumpărării biletului, şi...
- Filmările camerelor din staţii. - În regulă, o să verificăm.
Între timp, te poţi gândi la cineva
care ar fi vrut să-ţi rănească soţul?
După ce ne-am întors în New York,
Bob a început să verifice nişte cazuri vechi ale lui.
Unele pe care nu le rezolvase.
A cerut unui prieten din Birou copii după mai multe dosare.
Ultima dată când am vorbit,
a spus că credea că unul din acele cazuri era aproape de rezolvare.
- Se apropia de cineva. - Cine?
Nu ştiu.
Din respect, a vorbit cât mai puţin despre serviciu după ce ne-am separat.
Dar sunt sigură că dacă mergeţi în apartamentul lui,
veţi găsi toate dosarele.
Vă pot spune tot ce trebuie să ştiţi.
Joanie.
Doamne!
Au trecut luni întregi.
Arăţi minunat.
Mersi, tată.
Sau ar trebui să-ţi spun Grover Ogden?
Ce-a fost în mintea ta?
Te onoram.
Alegerile pe care le faci, munca pe care o faci.
- Cred că e minunat. - Serios?
Deci de-asta nu mi-ai cerut permisiunea.
De-asta ai folosit un pseudonim.
Pentru că ştiai cât de onorată aş fi.
- Ai citit măcar cartea? - Normal.
- Şi? - E ridicol.
Eu şi Sherlock nu umblăm de colo-colo cu pistoale,
şi nu intrăm în lupte kung fu cu criminalii,
şi sunt al dracu' de sigură că nu ne culcăm împreună.
Sexul vinde, Joanie. Ştii asta.
De unde-ai ştiut că am fost eu?
Grover Ogden? Am locuit pe bulevardul Ogden.
Grover a fost câinele nostru.
Şi, apropo, aşa creezi un nume porno, nu un nume de animal de casă!
Bine, uite. Le eram datori editorilor mei o carte.
Eram blocat. Niciodată n-am mai fost blocat aşa înainte.
O luam razna.
Mama ta vine acasă după ce te-a văzut în oraş
şi-mi spune despre un caz la care lucrezi, aşa că...
A ştiut despre asta?
Nu. Doar îţi spun cum s-a întâmplat totul.
Nu-mi pasă cum s-a întâmplat. Vreau doar să dispară.
Ce înseamnă asta?
"Inima a sângerat albastru" n-a apărut în format electronic,
ceea ce e bine, pentru amândoi, pentru că am cheltuit
aproape 4.000 de dolari azi-noapte
încercând să cumpăr toate copiile pe care le-am găsit pe internet.
Îţi vei contacta editorul şi le vei localiza pe celelalte.
Doar nu vorbeşti serios.
Sherlock a citit cartea?
Ce are una cu alta?
Ţi-ai spus părerea. Aş vrea s-o ştiu pe a lui.
Bine. În primul rând, nu sunteţi prieteni.
L-ai întâlnit o dată, la înmormântarea mătuşii Vivian.
În al doilea rând, nu va afla niciodată despre asta.
E cea mai privată persoană pe care o cunosc. Ar lua-o razna dacă află.
Sună-ţi editorul, tată.
Vorbesc serios.
În mod normal, mă dezgustă asortarea culorilor,
dar îndrăznesc să spun că luminează locul.
Ce sunt toate astea?
Dosarele răposatului Bob Underhill.
Mi-ai primit mesajele?
Agent FBI omorât, băgat printr-un tocător de lemn.
Soţia lui credea că urmărea unul din cazurile sale nerezolvate.
Eu şi Marcus am mers la apartamentul lui şi am descoperit
că revăzuse trei dintre ele.
Am făcut copii ale dosarelor şi am dat fiecăruia propria cameră.
După cum poţi vedea,
biblioteca spune povestea unei crime săvârşite din ură,
o biserică arsă în 1981.
Incendiatorul n-a fost niciodată identificat.
- Crezi că el l-a omorât pe Underhill? - Nu cred.
Mulţumită în mare parte
notiţelor meticuloase ale răposatului agent,
am identificat vinovatul.
A murit în 1982.
Cazul ăsta a luat mai mult să fie rezolvat, dar nu cu mult.
Jaf bancar făcut de doi oameni în 1997.
După cum s-a dovedit, ambii au ajuns la închisoare
pentru infracţiuni fără legătură comise mai demult.
Ambii sunt încă închişi, deci nici ei nu sunt ucigaşii noştri.
În sfârşit, cazul unui otrăvitor în serie
care a luat şase vieţi între 2008 şi 2012.
Mi-am dat seama că vinovatul era, de fapt,
fratele unuia dintre suspecţii originali ai lui Underhill.
Singura problemă e că e în Marină, şi că era
pe un portavion în Marea Arabiei azi-noapte.
Deci ai luat cele trei cazuri
pe care tipul ăsta nu le-a putut rezolva în întreaga sa carieră,
şi le-ai rezolvat în câteva ore.
Veştile proaste sunt că soţia lui s-a înşelat.
Vechile cazuri ale lui Underhill n-au avut nimic de-a face cu moartea lui.
De fapt, cred că unul din ele a făcut-o.
L-am rugat pe căpitan să afle dacă Underhill ceruse şi alte dosare,
şi s-a dovedit că o făcuse.
Mina Davenport.
- Ţi-e cunoscut cazul? - Desigur.
A fost răpită în 2004.
Tipul care a luat-o a ţinut-o într-o pivniţă.
10 ani mai târziu, a scăpat şi a venit acasă... A fost o poveste enormă.
Spui că Underhill a lucrat la răpirea ei în '04?
Da. Şi, din nou, în 2015.
A cerut şi a primit copii ale dosarului ei acum câteva luni.
E curios că nu erau printre celelalte materiale.
Răpitorul Minei n-a fost găsit niciodată.
Crezi că de el se apropia Underhill?
Cred că absenţa dosarelor cerute de agent e foarte suspicioasă.
Poate ucigaşul le-a luat de la el azi-noapte.
Poate că, după ce l-a făcut compost,
i-a folosit cheile să intre în apartament.
Oricum ar fi, ar putea însemna
că răpitorul Minei a comis o crimă
la mai puţin de 32 de km de casa ei azi-noapte.
E greu de explicat,
să-ţi pierzi singurul copil când avea zece ani,
şi apoi s-o primeşti înapoi la 20.
Oamenii tind să se gândească la cei zece ani pe care i-ai pierdut,
dar noi ne putem gândi numai la viitor.
Tot timpul pe care-l vom avea împreună după aceea.
A fost un dar.
Dar ştiam că există un schepsis,
că monstrul care o luase pe Mina era încă acolo.
Cum spuneam,
nu putem fi siguri că el l-a omorât pe Bob Underhill.
An vrut să ştim dacă aţi văzut ceva neobişnuit în ultima vreme?
Chipuri ciudate sau maşini?
Nu.
Nimic.
- Dar Mina? - Dacă o făcea, ne-ar fi spus.
- E aici? - E sus, cu profesorul ei.
Lucrează la testul GED.
Dacă n-aveţi nimic împotrivă, aş vrea să n-o amestecăm în asta.
Dacă avem dreptate, dle Davenport, ar putea fi în centrul problemei.
Dacă aveţi dreptate.
Dacă nu aveţi, doar o veţi supăra.
Aţi da-o înapoi cu luni întregi.
Am muncit din greu s-o facem să se simtă în siguranţă.
S-o ajutăm să găsească puţină linişte.
După ce-a scăpat,
n-a vrut să lase pe nimeni s-o atingă,
timp de câteva săptămâni.
Acum mă lasă s-o ţin din nou de mână.
Mă lasă s-o îmbrăţişez.
Cum e cu Bob Underhill?
Aţi mai vorbit cu el în ultima vreme?
Aş vrea s-o fi făcut.
Uite... După ce s-a întâmplat asta, eu...
Abia dacă funcţionam.
Eu trebuia s-o iau pe Mina de la şcoală în ziua aia.
Eu am lăsat şedinţa să se prelungească, eu...
A fost vina mea că a încercat să ajungă pe jos acasă, şi...
...când eu nu puteam face nimic,
agentul Underhill a făcut totul.
A fost...
a fost stânca noastră.
Ştim că Mina a putut ajuta FBI-ul să genereze o schiţă a răpitorului.
Chiar a dat un nume: Keith.
În lunile după revenirea ei,
şi-a amintit şi alte detalii importante?
Orice care ne-ar putea ajuta să-l identificăm?
Îmi pare rău. Nu.
Mamă... Tată...
Totul e în ordine?
E în regulă, scumpo.
Terminăm aici într-un minut.
Familia Davenport poate nu l-a văzut pe Keith pe aici,
dar asta nu înseamnă că nu-i putem circula schiţa.
Chiar dacă nu l-a omorât pe Underhill,
tot merită să-l găsim.
Presupunând că produsul imaginaţiei cuiva poate fi găsit.
Ce vrea să însemne asta?
Acel bărbat nu l-a omorât pe agentul Underhill,
nici n-a răpit acea tânără femeie.
Descrierea pe care a dat-o e în întregime fictivă.
Stai puţin... O faci pe Mina Davenport mincinoasă?
Nu, o fac pe tânăra aia mincinoasă. Nu e Mina Davenport.
E o impostoare.
Vechiul proverb spune că ochii sunt fereastra sufletului.
În cazul ăsta sunt urechile.
Observă, în fiecare imagine,
adâncimea fosei triunghiulare
şi gradul de ataşare al lobului mic.
Astea sunt urechile a doi oameni diferiţi.
Nu mi se par atât de diferite.
- Watson? - Are dreptate.
Arhitectura celei de-a doua urechi este total greşită.
Mina Davenport a dispărut când avea zece ani.
A crescut, s-a schimbat. Corpul ei s-a schimbat.
Dar nu urechile ei.
Cresc pe măsură ce copiii cresc, dar nu-şi schimbă forma.
Practic, fata asta n-ar fi putut creşte să devină fata asta.
Nu mai credem că agentul Underhill
îl urmărea pe răpitorul Minei Davenport.
Credem că era pe urmele impostoarei ei.
Din cauza urechilor.
Acum şase luni, primele poze ale Miraculoasei Mina
au fost eliberate presei de către familia ei.
Două săptămâni mai târziu, agentul Underhill
a cerut copii ale tuturor dosarelor referitoare la dispariţia ei în 2004.
Poate a observat aceeaşi discrepanţă ca şi mine. Poate a fost altceva.
Oricum ar fi, cred că a suspectat
că fata asta a luat locul adevăratei Mina.
Probabil pentru a profita de marea avere a soţilor Davenport.
Fata care spui că nu este Mina a trecut testul ADN.
Spune-mi că asta nu era în dosarele lui Underhill.
Era.
ADN-ul ei s-a potrivit perfect
cu mostra luată din periuţa de dinţi a Minei în 2004.
O chestie amuzantă cu periuţa aia de dinţi.
A dispărut cam în acelaşi timp cu testul.
Laboratorul privat care a comparat cele două mostre
a dat vina pe eroarea umană.
Credem că impostoarea a avut un complice,
cineva în interiorul laboratorului
care s-a asigurat să testeze ADN-ul ei împotriva lui însuşi,
şi apoi a scăpat de periuţa de dinţi să prevină viitoare teste.
Sincer, căpitane, sunt surprins
că nu găseşti teoria noastră mai convingătoare.
O găsesc al dracului de convingătoare,
dar mai cred şi că sunt singurul părinte din cameră.
Îţi cunoşti copiii.
Nu-mi pasă dacă dispar zece ani sau 50.
Îi cunoşti.
Câţi dintre copiii tăi au fost răpiţi?
Arăt doar că aceşti părinţi pot fi cu greu învinovăţiţi
că au căzut pradă unui şarlatance.
Au visat la întoarcerea în siguranţă a fiicei lor mai mult de un deceniu.
Vrem să-i invităm, să le dăm ştirea cât mai delicat posibil.
Tot ce trebuie să facă e să ne lase să luăm o mostră ADN de la ei,
şi apoi le putem compara cu mostrele luate de la impostoare în 2014.
Pe acelea, laboratorul încă le are.
Vor dovedi că ea nu este cine spune că este.
În cel mai rău caz, căpitane,
soţii Davenport merită să ştie că au un ucigaş sub acoperişul lor.
- Dle Davenport, mulţumesc că ai venit. - Da. Fireşte.
- Aţi spus că aveţi veşti. - Avem, dar...
- Credeam că vine şi soţia ta. - Da.
E chiar acolo.
Ai adus-o pe Mina.
Da. După ce-aţi plecat aseară a tot pus întrebări despre voi,
şi... ştie că se întâmplă ceva, aşa că eu şi Nancy...
I-am spus adevărul.
A fost... foarte curajoasă.
A spus că vrea să ştie totul.
Mina...
Acesta este detectivul Bell.
Aceştia sunt dra Watson şi dl Holmes.
De fapt, Mina, speram să vorbim doar cu părinţii tăi.
Indiferent ce aveţi de spus, pot auzi.
Nu l-am cunoscut pe agentul Underhill,
dar ştiu ce multe a făcut pentru părinţii mei.
Vreau să ajut.
A fost ziua mea de naştere în săptămâna aia.
Nu ziua mea de naştere adevărată. Cea pe care mi-a dat-o el.
Keith.
Era singurul moment din an în care era drăguţ cu mine.
Abia mai târziu mi-am dat seama
că era aniversarea zilei în care m-a răpit.
Tocmai ne întorsesem dintr-o călătorie.
Deci, acest Keith... era un camionagiu, şi...
Te-a ţinut băgată în spatele cabinei sale
în timpul lungilor transporturi.
N-aveam voie să părăsesc camionul, dar...
M-am putut uita pe geam uneori.
Am putut vedea copaci, maşini...
alţi oameni.
Când eram în pivniţă,
eram... eram doar eu.
Deci, conform acestui dosar,
n-ai avut nicio vagă bănuială în ce oraş sau stat
era casa lui Keith.
Eram atât de mică când m-a răpit, şi n-aveam...
N-am avut voie să mă uit la tv, sau să citesc un ziar, niciodată.
Oamenii din FBI mi-au spus că a fost din cauză că avea nevoie să fiu
complet dependentă de el.
A funcţionat.
Spuneai că a fost săptămâna zilei tale de naştere...
Keith a spus că era vremea.
Începusem să ne gândim să avem o familie.
Şi nu m-am putut opri să nu mă gândesc la asta.
Eram pe drum.
O altă călătorie.
Am aşteptat până când a adormit,
şi apoi... am umblat în valiza lui.
Şi am scos briciul pe care îl folosise să se bărbierească
şi l-am ţinut la gâtul lui.
Dar n-ai făcut-o.
Nu ştiu de ce. Pur şi simplu n-am putut s-o fac.
Am coborât din camion şi am luat-o la fugă,
şi nu m-am oprit din fugă până în dimineaţa aia.
Şi erai în...
Lander, Pennsylvania.
N-am ştiut în clipa aia, dar da.
Apoi te-ai închis în toaleta unei benzinării,
ai luat briciul lui Keith şi ţi-ai tăiat tot părul.
Keith m-a forţat să-mi vopsesc părul blond.
A făcut-o de când aveam zece ani.
Psihologul meu a spus că-mi reclamam vechiul eu, dar...
să fiu sinceră...
Nici măcar nu-mi amintesc că am făcut-o.
Nu-ţi pot spune nici măcar ce gândeam.
Te gândeai că voiai să arăţi
cât mai jalnic posibil când te-a găsit poliţia.
- Da. - Eu...
Eşti una din cele mai bune mincinoase
pe care le-am cunoscut vreodată, şi asta spune ceva.
Nu-i de mirare că ai reuşit să-i păcăleşti pe soţii Davenport.
Nu, îmi pare rău.
Poftim?
Încă te apără şi acum.
- Dle Davenport... - Încă cred că eşti fiica lor...
...dar noi, desigur, ştim că nu eşti.
Mina, plecăm.
- Tati, ce se petrece? - Vino! Chiar acum.
Nu-i nimic, scumpo, n-ai greşit cu nimic.
Totul va fi bine.
Stai naibii departe de familia mea!
Miroase ca şi cum ceva a murit aici.
Nu mă prea aştept ca balega de elefant să miroasă a flori.
Este, de fapt, o cafea extrem de căutată,
produsă prin hrănirea pachidermelor cu boabe de cafea în nordul Thailandei.
Şi are potenţialul de a reduce şi mai mult
nevoia mea de somn. Vrei să...?
Nu, mersi. Am mâncat caca la prânz.
Ar fi trebuit să vezi feţele soţilor Davenport
când le-am dat vestea. Ştiam că vor fi loviţi la greu,
dar nu credeam că vor refuza să ne dea ADN-ul lor.
Am subestimat controlul impostoarei asupra lor.
Dacă nu ne vor ajuta să dovedim că e o impostoare,
vom vedea dacă l-a omorât pe Bob Underhill în schimb.
Ieri ai spus că a trebuit să-ţi însoţeşti mama
la o programare la doctor în Scarsdale.
- Aşa e. - Numai că n-ai făcut-o.
Nici măcar n-ai văzut-o.
Ţi-ai văzut tatăl vitreg în schimb.
Pot presupune că vizita ta a avut ceva de-a face cu cartea lui?
Ştii despre carte?
Acum o oră, am semnat pentru o cutie care conţinea aproape
200 de copii... dar am fost conştient de ea de luni întregi.
Un asociat mi-a atras atenţia despre ea.
- Ai citit-o? - Da.
- Nu eşti furios? - Ar trebui?
Normal că ar trebui. Tu eşti tu.
Nu e prima oară când am inspirat un scriitor, Watson.
Chiar sunt baza a câteva personaje fictive din diverse medii.
E unul din produsele secundare ale succesului meu ca detectiv.
Fascinez. Nu pot stopa asta.
Chiar şi tu ai scris o dată despre mine.
Cazurile lui Sherlock Holmes.
Când ai...?
Am fost nemulţumit pentru că ai folosit adevăratul meu nume,
şi ai împărtăşit adevăratul meu trecut.
Capodopera tatălui tău pe de altă parte,
e foarte opusă de realitate.
Uită-te nu mai departe de capitolul 32, unde au făcut dragoste
sub un pod din Central Park.
De ce nu mi-ai spus despre asta?
Despre carte, nu despre capitolul 32.
Tatăl tău vitreg a folosit un pseudonim,
şi am presupus că tu ai fost motivul pentru asta.
Pari mai furioasă decât m-am aşteptat.
Pot întreba de ce?
Aştepţi pe cineva?
Am adresa ta de pe cartea de vizită lăsată părinţilor mei.
Vrei să spui ţintele tale.
Cred că sunt la profesorul meu în clipa asta.
Pot intra?
Nu sunt sigur că ar trebui. Nu e niciun tocător de lemn aici.
Mă poţi percheziţiona.
Tot ce vrei.
Vreau doar să vorbim.
Aveţi dreptate cu multe lucruri. Dar greşiţi legat de altele.
Recunoşti că nu eşti Mina Davenport.
Da.
Dar nu l-am omorât pe tipul de la FBI.
Şi de ce te-am crede?
Pentru că...
...vă pot spune cine a făcut-o.
- Richard şi Nancy. - Soţii Davenport?
Şi vrei să-mi spui de ce l-ar omorî pe omul
care a muncit atât de mult să le găsească fiica?
Pentru că...
era pe cale să le afle secretul.
N-a răpit-o nimeni pe Mina.
Ei au omorât-o.
Adevăratul meu nume este Cassie,
dar îmi puteţi spune Mina, dacă e mai uşor.
Sunt obişnuită.
Ai un al doilea nume?
Pentru scopul acestei conversaţii, nu.
Există un motiv pentru care am venit să vorbesc cu voi, nu cu poliţia.
Nu mai spune!
Mina împlineşte 21 de ani în câteva săptămâni.
Sau, cel puţin ar fi făcut-o.
Când se întâmplă asta, primesc acces la contul ei.
Sunt aproape cinci milioane în el.
Dacă-mi păstraţi secretul până atunci, vă voi spune totul.
Voi fi chiar ochii şi urechile voastre în interiorul casei.
Voi... credeţi că mint din nou.
De ce n-am face-o?
Acum câţiva ani, am dat peste acest articol într-o revistă.
Era aniversarea dispariţiei Minei,
şi au făcut chestia asta pe calculator
ca să arate cum ar fi arătat dacă mai era în viaţă.
Mi-am dat seama că arătam ca ea.
Nu mult, dar de ajuns.
M-am gândit că dacă studiez cazul,
dacă aflu tot ce pot despre ea, aş putea păcăli oamenii.
- Pentru că ai mai înşelat înainte? - Nimic de genul ăsta.
Asta era ceva imens.
Trebuia să păcălesc propriii părinţi ai Minei.
Aşa că ai venit cu o poveste care ar permite să prinzi ocazia.
Ai fost abuzată, încuiată într-o pivniţă,
ţi-ai uitat vechea viaţă. Aşa,
nimeni n-ar fi suspicios când ai avea probleme să-ţi aminteşti
lucruri pe care adevărata Mina le-ar fi ştiut.
Invenţia mea preferată a fost camionul lui Keith.
Ai spus că ai scăpat din el, şi nu din casă,
pentru că, asemeni lui Keith, casa nu există,
şi n-a trebuit să-ţi faci griji să conduci pe cineva acolo.
Nu mi-a fost teamă să păcălesc poliţia sau FBI-ul.
Doar pe Richard şi Nancy.
Aveam tot scenariul pregătit,
lucruri pe care le-aş spune sau face,
dacă credeam că devin suspicioşi.
Doar că... n-am avut niciodată nevoie.
M-au tratat ca pe fiica lor din secunda în care i-am întâlnit.
La început am crezut că eram foarte bună.
Dar acum câteva luni, s-a întâmplat ceva.
Eu...
M-am trezit în toiul nopţii, şi...
Richard stătea acolo.
Mi-a atins braţul.
A spus că asta era ceva ce el şi Mina obişnuiau să facă.
A spus, "Tu eşti fetiţa mea, nu-i aşa?"
Înţelegeţi, nu?
Ştia că nu eram eu, pentru că o omorâse.
O abuza.
Trebuie să fi ameninţat că spune cuiva, şi...
Ai spus că şi Nancy a fost implicată.
Nimeni n-a muncit mai mult să mă înveţe despre vechea viaţă a Minei.
Avea nevoie să se asigure că nimeni nu ştia
că nu eram cu adevărat fiica ei.
Pentru că asta ar garanta
că nimeni nu va descoperi crima lui Richard.
Te-a minţit serile trecute.
Tipul de la FBI a venit acasă.
I-am văzut certându-se pe alee în noaptea aia.
N-am ştiut cine era, aşa că n-am dat cine ştie ce importanţă,
dar când voi aţi venit acasă, eu...
Şi-a dat seama despre mine. Trebuie s-o fi făcut.
Aşa că Richard l-a omorât.
Două săptămâni... asta e tot ce am nevoie.
Păstraţi toate astea între noi...
şi vă voi ajuta să obţineţi dreptate pentru Mina.
S-a făcut.
Astea sunt dispozitive de ascultare.
Microfoane.
Vreau să plantezi unul la parterul casei şi unul la etaj.
Ăsta e cam mare.
E obligatoriu să le pui pe ambele lângă ferestre.
Asta va face mai uşor să recepţionăm şi să le înregistrăm discuţiile.
- M-am făcut înţeles? - Da.
Atunci de ce mai eşti aici?
Ştiu că am făcut ceva groaznic.
Dar Richard şi Nancy au făcut ceva şi mai rău.
Nu veţi regreta asta. Promit.
Eşti un mincinos aproape la fel de bun ca şi ea.
Ea chiar crede că o crezi.
Evident încearcă să ne devieze atenţia
până când poate cere banii Minei şi să dispară.
Atunci de ce i-ai dat două microfoane?
Ştii că nu va spune nimic incriminatoriu cât e în preajma lor.
De fapt, Watson, doar unul din ele e un microfon.
- Cealaltă e o grenadă paralizantă. - I-ai dat o bombă?
E o bombă foarte mică care face un zgomot foarte mare.
Mâine dimineaţă voi activa dispozitivul de ascultare,
şi când sunt sigur că toţi cei trei membrii ai familiei sunt la un etaj,
voi detona grenada la celălalt.
Dacă nu cheamă poliţia chiar ei, unul din vecini o va face.
Şi apoi ne putem băga nasul în casa lor fără un mandat,
şi vom strânge tot ADN-ul pe care-l vrem.
Soţii Davenport nu vor crede
niciun rezultat de test de la noi, nu după ziua de azi.
Cum am spus mai devreme, mă interesează doar
dacă impostoarea noastră l-a omorât pe Bob Underhill.
Onmorârea lui a fost foarte violentă.
Ar fi fost acoperită de sângele lui.
Dacă a dus acasă vreun strop din el,
o vom prinde, indiferent cine cred soţii Davenport că este.
Credeam că ai spus că a fost o bombă mică.
Nu, nu! Nu, nu intraţi în casa mea!
Dle Davenport, suntem aici să te ajutăm, fie că ne crezi sau nu.
Sunteţi pe naiba!
Dle Davenport, înţeleg că nu eşti fericit să ne vezi pe niciunul,
dar când o bombă explodează pe proprietatea ta,
n-ai dreptul să alegi cine anchetează.
Putem presupune că dispozitivul exploziv n-a fost al tău, dle Davenport?
Normal că n-a fost!
Atunci, aveţi cuvântul nostru că nu vom avea odihnă
până când vinovatul n-a fost identificat.
Deci...
Am verificat sistemul de securitate. Era activat, dar n-a fost ocolit.
Niciun semn că a intrat cineva să planteze dispozitivul.
Trebuie să fie fata, corect?
Care sunt şansele ca asta să se întâmple
la o zi după ce-o acuzăm de înşelăciune?
Care e câştigul ei? Poate face iar pe victima?
Indiferent care au fost motivele ei, ar trebui să fim bucuroşi.
Vom avea toată dimineaţa să căutăm dovada că l-a omorât pe Underhill.
Şi ăla a fost un eşec.
Dormitorul ei şi baia erau imaculate.
Nimic în scurgere, covor sau în coş.
Bucătăria şi spălătoria erau la fel de curate,
dar să nu uităm de obscenitatea averii soţilor Davenport.
După numărătoarea mea, încă mai avem zece camere.
Hai să vorbim cu criminaliştii, să vedem cum se descurcă.
Din cauză că mi-a înşelat mama. Tatăl meu vitreg.
M-ai întrebat ieri de ce eram atât de furioasă legat de carte.
Da, îmi amintesc, şi-mi amintesc de aventură,
dar ce are una de-a face cu cealaltă?
Mereu a fost un spirit liber, aventuros,
a făcut ce-a vrut, când a vrut. Am iubit asta la el.
Până când ce-a vrut a fost altceva în afară de Mary.
Nici măcar n-a fost ceva serios.
Doar o femeie pe care a cunoscut-o când dădea autografe,
pe vremea când încă-şi punea propriul nume pe creaţia sa.
Şi apoi a aflat mama.
E o femeie mândră, sunt sigur că a fost dificil.
Lucrurile n-au fost la fel după aceea.
Ea şi tata au lămurit lucrurile, dar nu ştiu.
Cred că l-am ţinut la distanţă.
Şi apoi, când a scris cartea, a fost ca şi cum
se gândea din nou la el.
Apropo de oameni care cred că pot scăpa basma curată,
uită-te la scaun.
Observă cât de aproape e de pedale.
Ăsta a fost ajustat pentru cineva scund,
nu Richard Davenport, care după estimarea mea are 1,80 metri.
Nancy, între timp, conduce acest SUV.
Ştiu, pentru că ieri i-am văzut cheile la secţie.
Crezi că asta e maşina condusă de impostoare.
Uită-te la pedala de frână.
Sânge.
Al agentului Underhill, presupun.
Trasnferat de pe talpa încălţămintei ucigaşului său.
Tată, ce faci aici?
Am ceva pentru tine, şi m-am gândit să ţi-l aduc personal.
Intră.
Super! Chiar îmi place ce-ai făcut cu locul ăsta.
O să-i spun lui Sherlock.
Sunt sigur că poate face la fel pentru tine şi mama.
- E pe aici? - Nu, e la secţie.
Aşteptăm veşti despre nişte sânge pe care l-am găsit.
Sună incitant.
Ai vorbit cu editorul tău?
Roţile sunt în mişcare.
Nu ştiu toate amănuntele, dar e de ajuns să spun
că "Inima a sângerat albastru" e pe cale
să devină foarte dificil de găsit.
Apreciez asta.
Ce e asta?
Asta e continuarea.
Ai scris o altă carte despre mine şi Sherlock?
Stai... înainte să-mi iei capul, deja i-am spus editorului
că n-o poate avea. E numai a ta.
Tocmai făceam ultimele modificări când ai venit ieri acasă.
Nu înţeleg. Mi-o dai mie s-o ard?
Poţi face cu ea ce vrei.
Mi-a fost dor de tine, Joanie, şi ăsta e adevăratul motiv
pentru care am scris despre tine.
În ultimii ani,
de când am... călcat strâmb...
Ştiu că am dat-o-n bară.
Am ştiut-o din clipa în care s-a întâmplat.
Dar ceea ce n-am ştiut, pentru ce nu eram pregătit,
a fost ceea ce ne va face nouă.
Ai fost prietena mea.
Şi am distrus asta.
Cartea e doar felul meu de a mă descurca cu asta.
Mă lasă să fiu din nou aproape de tine.
N-ai timp nici să respiri.
Tată, doar... Aşteaptă, bine?
Alo?
Sângele de pe pedala de frână a provenit de la Bob Underhill.
Nu credeam să primim veşti de la laborator atât de repede.
N-am primit veşti de la laborator.
Ne-a spus Richard Davenport.
E aici, şi pretinde
că l-a omorât pe Underhill, şi vrea să mărturisească.
I-a spus o poveste siropoasă. Trebuie s-o fi făcut.
Ceva de genul, "Omul ăla rău de la FBI m-a confruntat,"
"m-a acuzat de toate lucrurile pe care le-a făcut poliţia."
"Am fost speriată, am cedat."
E încă profund convins că e fiica lui.
Ştie că s-a învinovăţit pentru ce s-a întâmplat cu adevărata Mina.
În 2004, n-a putut s-o salveze.
În 2015, poate.
Indiferent cum a făcut-o, ne forţează mâna.
Trebuie ori să-l acuzăm, ori să găsim un mod de a dovedi
că o acoperă pe ea.
Cred că alegerea e clară.
Mina, sau care o fi numele ei,
în graba de a scăpa de o acuzaţie de crimă, a făcut o greşeală.
Acceptă falsa mărturisire şi închide-l pe Richard Davenport.
Asta va face mai simplu să obţinem o mostră ADN a lui.
O putem compara cu mostrele luate de la impostoare
când a apărut anul trecut.
- Îi putem arăta rezultatele. - Poftim.
Nu sunt sigur că asta ar fi fost de ajuns să-l convingem,
dar acum, uitându-se la perspectiva unei vieţi în închisoare,
poate-l putem face să vadă lumina.
ADN-ul s-a potrivit? Asta nu poate fi corect.
Tot ce-ţi pot spune este ce mi-a spus laboratorul.
ADN-ul acestei fete se potriveşte familial cu al lui Richard Davenport.
Coform acestui raport, ea e fiica lui.
Sunt aceleaşi rezultate ca raportul original
care a potrivit-o cu periuţa de dinţi a Minei.
Ştiu că tu ai crezut că a avut un complice, cineva din interior.
Acest test a fost făcut la noi.
L-am accelerat. N-ar fi avut cum să afecteze rezultatele.
Atunci cineva a făcut o greşeală.
Fata cu care avem de-a face nu este Mina Davenport.
Materialul ei genetic spune altceva.
- Dar urechile ei? - Nu bate un test ADN.
Scrie acolo că ADN-ul lui Richard Davenport a fost comparat
cu o mostră din părul impostoarei.
Aşa este.
N-ar fi fost procedura standard să i se tamponeze obrazul
când a fost găsită atât de miraculos acum 14 luni?
Ba da, dar FBI-ul a spus că era într-o stare atât de sălbatică,
că nu lăsa pe nimeni să se apropie de ea.
Aşa că au luat părul pe care şi-l tăiase în toaleta benzinăriei.
Poate nu este Mina, dar este fiica lui Davenport.
Să spunem că a avut o aventură.
Fata e copil din flori.
A pretins că e Mina ca să-l dea peste cap,
să primească tot ce credea că merita.
Asta chiar ar explica multe.
Nu.
Cu tot respectul, dle detectiv, nu-mi place teoria aia.
- Asta e o teorie proastă. - De ce e o teorie proastă?
Pentru că n-ar da socoteală pentru Mina, adevărata Mina,
şi ce s-a întâmplat cu ea în 2004.
N-ar trebui s-o facă. Ar trebui să explice
cum o fată pe care o credem impostoare a trecut un test ADN.
Am o teorie diferită... una mai bună.
Adică, eu o prefer.
Crede-mă când spun că şi tu o vei face.
Dnă Davenport, mulţumesc mult că aţi venit.
Acesta este avocatul meu.
Dl O'Donnell.
Astăzi mai devreme,
femeia pe care o ştii ca fiica ta...
Este fiica mea.
A trecut un test ADN,
sau cel puţin un fir din părul ei a făcut-o.
A fost o potrivire familială
pentru o tamponare bucală luată de la soţul tău.
Chestia este că, firul de păr n-a venit direct din capul Minei.
A fost unul din părul pe care a pretins că l-a tăiat cu briciul
- în ziua în care a fost găsită. - A pretins?
Ăsta a fost al doilea test pe care l-a trecut.
Aveam suspiciuni legate de testul făcut acum 14 luni,
pentru că periuţa de dinţi a Minei,
sursa de comparare a mostrei... a dispărut.
Dar după aceea, în dimineaţa asta,
când au sosit rezultatele celui de-al doilea test,
ne-am întrebat dacă pierderea periuţei de dinţi
chiar a fost eroare umană?
Dacă a trecut ambele teste pentru că părul
care a fost examinat chiar a provenit de la Mina?
N-aveţi nicio noimă.
Te rog.
Mi-a trecut prin cap că, dacă cineva a avut acces
la părul Minei acum 14 luni,
atunci au avut acces şi la Mina...
A fost greu de imaginat că o femeie ar permite cuiva
să ducă un brici către capul ei de bună voie.
Aşa că am contactat forţele de ordine din ţară.
Am găsit un raport despre un atac în Sturbridge, Massachusetts,
unde o tânără purtând o mască
a atacat altă tânără şi i-a ras capul.
Nu e genul de infracţiune pe care o vezi în fiecare zi.
Şi mai remarcabil...
atacul a fost comis cu doar două zile...
înainte ca impostoarea să fie găsită în Lander, Pennsylvania.
Vezi, a localizat-o pe Mina.
Şi, în loc să raporteze autorităţilor, i-a luat părul.
Apoi a împrăştiat asta
în Pennsylvania, ca şi cum ar fi fost al ei.
Victima atacului din Sturbridge a dat un nume fals la spital.
A fost externată de un bărbat pe nume Norman Ott.
S-a dovedit că dl Ott a locuit lângă şcoala Minei în 2004.
Apartamentul lui era pe traseul pe care ar fi mers spre casă.
E chiar ea, Nancy. E chiar Mina.
E... Nu.
Eu... Nu se poate...
Când poliţia
a făcut o vizită acasă la dl Ott în Sturbridge astăzi...
Nu era acasă,
dar Mina era.
De-a lungul anilor, a spus diferite poveşti despre ea.
Unii oameni au crezut că era fiica lui.
Alţii au crezut că era soţia lui.
Singurul lucru pe care-l ştim sigur
este acela că i-a permis să părăsească casa uneori.
Aşa a putut obţine acces la ea impostoarea.
Îţi poţi imagina că a trecut printr-un adevărat calvar,
dar îşi aminteşte de tine şi de Richard,
şi a întrebat de voi.
Cum îşi va retrage mărturisirea, va fi adus aici.
Ai vrea să te duc s-o vezi?
Bună. Joanie, ce...
Îmi pare rău că am fost atât de furioasă legat de carte.
N-ai de ce să-ţi ceri scuze. Intră.
M-am răzgândit. N-am nimic împotrivă să existe pe piaţă,
aşa că, indiferent ce le-ai spus editorilor să facă,
le poţi spune să se oprească. E în regulă.
Eşti sigură?
Am citit continuarea.
Chiar cred că e mai bună decât prima.
Da. Şi... ai făcut nişte notiţe.
Doar câteva.
M-am gândit să stăm puţin şi să discutăm despre ele.
Păi...
Ar fi o onoare.
Cassie?
Te superi dacă-ţi spun Cassie?
Ţi-aş spune pe numele adevărat, dar refuzi să-l spui.
Cassie e bine.
Scuze că am ratat arestarea şi închiderea ta,
dar am coordonat efortul de a te identifica.
Spre marea mea surpriză, amprentele tale nu erau în AFIS.
Normal că nu erau.
Niciodată n-am comis nicio infracţiune.
Niciodată n-ai fost prinsă.
E vreo diferenţă?
- Câţi ani ai? Pe bune? - 15.
Nu, stai.
25.
Sau poate e o altă cifră.
Colegii mei i-au arătat poza ta Minei Davenport.
A spus că nu te-a mai văzut înainte.
Eşti de asemenea o străină şi pentru Norman Ott.
Ieri a fost luat în custodie.
Cine?
Nu minţea când a spus că nu te-a mai întâlnit înainte.
Mi-am dat seama.
Admiţi măcar că ai stat o vreme în Sturbridge?
Altfel cum ai fi ştiut de situaţia Minei?
Am fost în multe locuri.
Ţi-au plăcut?
Pentru că venirile şi plecările tale sunt acum de domeniul trecutului.
Crezi că am omorât un agent FBI, dar...
nu ai o armă a crimei,
doar nişte sânge într-o maşină.
Deja am găsit şase moduri diferite de a explica asta.
Spune-mi unul.
Sper să vii la procesul meu.
Ar trebui să fie distractiv.
- Crezi că poţi minţi să scapi? - Da.
Acum, spune-mi...
Mint?
Traducerea şi adaptarea Little Badger Sync by - Garronee
== Thanks goes to elderman == @elder_man