- Ştim ce e în neregulă? - Nu, e peste nivelul nostru.
David îţi pare distras?
- Ce? - Kristen, ce se petrece?
- Amândoi sunteţi cu mintea-n altă parte. - Nu, doar că...
Uneori mă întreb de ce fac asta.
- Ce ai prefera să faci? - Nu ştiu.
Soţul mi-a sugerat să mă reapuc de alpinism.
Pe bune? Asta nu pricep.
Măcar aici îl împiedici pe David să nu o ia razna.
Părinţii lor au fost sunaţi.
Vreau să ştiu ce răspundere are şcoala.
Ce e?
De când fac asta?
- De două ore. - Fără întrerupere?
Se opresc când le spun, dar apoi o iau de la capăt.
Ce se petrece?
Ei sunt cei doi care lucrează cu David.
M-am gândit că e mai bine să vorbească cu ele.
Aici, înăuntru.
Emma, Olivia, ajunge, doamnelor!
Opriţi-vă!
Dânşii sunt de la prezbiteriu şi vor să vă pună câteva întrebări.
Bună!
Ce cântec fredonaţi?
- Doamnelor! - Nu ştiu.
Doamnelor, încetaţi!
Ajunge!
- Nu ştiţi versurile? - Nu.
- Şi de ce nu vă opriţi? - Ne oprim.
Dar apoi o luaţi de la capăt?
- De ce? - E plăcut.
Vă puteţi opri acum?
Auziţi cântecul în minte?
- Eu, da. - Da.
Bine. Puteţi face asta pentru mine? Ştiţi versurile de la "Jingle Bells"?
Bun! Puteţi să-l cântaţi?
Clopoţei, clopoţei
Se-aud peste tot
Ce plăcut e să baţi drumul...
Scuze, dar nu e bine. Sună aşa.
Clopoţei, clopoţei
Se-aud peste tot
Ce plăcut e să baţi drumul
Într-o sanie cu zurgălăi
Clopoţei, clopoţei Se-aud peste tot
Ca lumea! Opriţi-vă un moment.
Îl auziţi în minte?
Perfect. Cântaţi-l iar.
Haide, cântaţi-l.
Clopoţei, clopoţei
Se-aud peste tot
Ce plăcut e să baţi drumul
Într-o sanie cu zurgălăi
E sindromul "cântecului blocat", o formă auditivă de OCD.
- Fetele astea au OCD? - Nu neapărat.
Dar ar trebui să discutaţi cu părinţii lor.
Practic, cântecul e blocat în mintea lor, ca un "vierme de ureche".
Care e tratamentul?
Cel mai simplu tratament e distragerea atenţiei.
- Le-am dat gumă. - De ce gumă?
Uneori, mestecatul gumei distrage atenţia de la obsesia asupra cântecului.
Şi dacă nu merge?
Există ERP. Expunerea şi prevenirea răspunsului.
Constă în schimbarea răspunsului atunci când se gândesc la cântec.
Dar asta mă depăşeşte.
- Kristen, da? - Da.
Mulţumesc. E bine că eşti implicată aici.
Trebuie să discutăm despre o posedare. Am avut nişte dificultăţi...
"Căţeluşul profesorului"!
Pe bune, trânteşti uşa?! Bună!
Lexis?
- Ce s-a întâmplat? - Nimic.
Plângi, deci ceva s-a întâmplat. Ce-i?
O fată de la şcoală. Locuieşte alături.
- Cine? - Sami.
M-a împins şi mi-a făcut asta.
O, scumpo...
Pot să-ţi ofer un sfat "de-al bunicii"?
Da.
Ia o cărămidă şi pocneşte-o în faţă.
Ce?!
Aici, în zona asta, doare cel mai tare.
Iei ceva greu şi o trosneşti chiar acolo. E mai mare ca tine?
E bine, n-o să se aştepte la asta.
Poftim.
Strânge asta în mână.
O să creadă că o loveşti cu pumnul, dar o să ai forţa unei pietre.
Cum ai zis că o cheamă?
- Sami. - Sami...
Sami va sângera puţin, dar va crede că de la pumnul tău.
Apoi îţi laşi braţul jos pe lângă corp şi îi dai drumul.
Şi lumea nu va şti că ai avut o piatră în mână.
- Nu pot. - Ba poţi, scumpo!
Şi eu am crezut că nu pot. Ştii ce am descoperit?
Ori le pui tu cu botul pe labe, ori te pun ele.
În numele Tatălui, al Fiului şi al Sfântului Duh.
Iartă-mă, părinte, căci am păcătuit.
Au trecut două săptămâni de la ultima mea spovedanie.
Am comis următoarele păcate.
M-am culcat cu o femeie.
O cunoştinţă veche.
E sora logodnicii mele.
- I-ai spus logodnicii tale? - Nu.
Ea a murit cu câţiva ani în urmă.
Crezi că s-ar putea înfiripa o relaţie cu această femeie?
Eu...
Am discutat cu ea despre asta.
Dar există prea multe...
... complicaţii.
Am convenit să nu ne mai vedem.
Mai e şi altceva?
Da. Eu...
Sunt în al treilea an la...
Al treilea an la...
Nimic.
Bine.
Vreau să meditezi asupra gestului de căinţă.
Te pot ajuta?
Hei!
Ascultaţi! Îngerii cântă
Noului Rege slavă!
Clopoţei, clopoţei
Se-aud peste tot!
Ce-i asta?
- Ce? - Cântecul acela.
- Nu ştiu. Mi-a rămas în minte. - Da!
Îmi pare cunoscut.
Nişte eleve îl cântau întruna azi. Cică nu se puteau opri.
E "Pudsy's Christmas".
- Ce? - E "Pudsy's Christmas"!
Ce?!
- Ce e "Putty Christmas"? - Un desen animat online.
- De unde ştii de el? - Nu ştiu. Am auzit doar cântecul.
- Cum îl găsesc? - S-a inventat internetul, mamă.
Moşul s-a ameţit Acum totul e haios
Cineva avea o "gumiţă" El s-a gândit să încerce
Are gura uscată Îl cam mănâncă dintii
Cum de s-a ameţit aşa tare?
Ho, ho, ho, Doar puţină gumiţă
Ho, ho, ho O gumiţă în stomăcelul meu
O, ho, ho
Gumă, gumă, Stomăcel, gumiţă hilară
Doamne, toată lumea ştie!
La, la, la, la
La, la, la, la, la, la, la
E dintr-un video de pe internet, "Pudsy's Christmas".
E o versiune modernă a lui "A Charlie Brown Christmas".
E doar o memă. Într-o săptămână dispare.
- Şi crezi că e inofensivă? - Da.
Atunci, explică-mi asta.
Linişte! Încetaţi!
Încetaţi!
Traducerea: bucyfall - Subtitrari-Noi Team
Cum e posibil aşa ceva? Au fost patru fete la început,
acum sunt 50? E ceva contagios?
Nu ştiu. Ar putea fi o boală psihogenă.
- Ce e asta? - Isterie în masă.
Un comportament bolnav care se răspândeşte rapid la un întreg grup.
Chiar şi un comportament precum cântatul?
În 1962 a existat o epidemie de râs în Tanzania.
Trei elevi de la un internat au început să râdă incontrolabil,
iar apoi alţi 159 s-au luat după ei.
Şi şcoala nu a putut controla fenomenul. De fapt,
încercările lor doar au înrăutăţit situaţia.
S-a răspândit la trei sate din zonă.
- De ce? - Au existat multe teorii.
Emoţiile sunt contagioase,
aşa că mulţi au crezut că e o contagiune emoţională extremă.
- Ce o opreşte? - Nimic.
Nimic din medicina occidentală.
De regulă, dispare de la sine în câteva luni.
Şi e inofensivă?
A existat o ciumă a dansului în 1518.
400 de francezi nu se puteau opri din dansat.
Mulţi au murit de foame şi au făcut infarct fiindcă nu s-au putut opri.
Scuze, doar că...
Jumătate din ce-ai zis tu par invenţii.
Această situaţie ar putea avea o dimensiune supranaturală?
Poate, dar întâi ar trebui să ne gândim la dimensiunea psihologică.
- Şi cea fizică. - Care e partea fizică aici?
- Ar putea fi asbestoză. - Mă-ndoiesc.
- De ce? - Fiindcă şcoală a fost verificată.
Nu strică să mai verificăm o dată.
Am lucrat în multe clădiri d-astea vechi,
mereu există azbest în izolaţia fonică.
Prefer să ne concentrăm pe partea psihologică.
Fără calculator, fără televizor... O lună?
Da, cred. Adică... Da!
- Ce nu-mi place asta! - Ştiu.
- Ce anume? - Să fii părinte.
- Mă duc s-o chem. - Da.
- Ce e? - Cântecul acela.
De ce cântaţi asta?
Ce?
"Pudsy's Christmas". De ce îl cântaţi?
- Lynn ne-a învăţat. E amuzant. - Da.
- Ţie nu-ţi place? - Bine.
- Să nu-l mai cântaţi. - De ce?
E un colind.
Nu-mi place, bine? Cântaţi altceva.
Departe într-un staul Şi fără un pat
Stătea într-o iesle Micul Iisus culcat
Foarte frumos, mamă!
Lexis, putem vorbi puţin?
Baftă!
Bine. De ce ai lovit-o?
Mă necăjea. M-a împins.
Dar tu nu loveşti, Lexis. Niciodată!
Bunica a zis altceva.
Ce?!
Bunica a zis că singura cale prin care o pot opri e să ripostez.
- Bunica a zis asta? - Şi a funcţionat.
Sami şi-a cerut scuze şi celelalte fete vor să fie iar prietene cu mine.
Da, dar noi nu lovim.
Bine? Kristen?
Mamă, nu poţi face asta.
Scuze, ce-ai zis?
Sami era să ajungă la spital.
Sunt nedumerită. Cine e Sami?
Fata pe care a lovit-o Lexis.
Cea pe care i-ai zis tu să o lovească.
Kristen, îmi pare rău, dar n-am idee despre ce vorbeşti.
Nu i-ai zis lui Lexis să o lovească pe Sami?
Nu! Fireşte că nu!
Doamne!
Nu vreau să o bag în bucluc pe Lexis, dar nu i-am zis să lovească pe nimeni.
Adică Lexis minte?
Nu, nu, doar că... Eu n-am zis nimic.
Deci...
Ben, vezi dacă e azbest.
Te sun eu mai târziu.
Hai să discutăm.
Parcă era vorba să stăm departe unul de celălat.
Şi eu am crezut asta.
Nu tu m-ai sunat?
Ce-i ăsta?
Biletul pe care l-ai lăsat pe perna mea.
Ce?!
Ca o pasiune din liceu?
Nu am lăsat eu ăsta pe perna ta. Nici nu e scrisul meu.
Ştiu.
- Atunci, de ce m-ai sunat? - Fiindcă ştii al cui e scrisul ăsta.
Al Juliei.
Doamne!
Crezi că aş fi păstrat unul din biletele ei ca să-l pun pe perna ta?
- Altfel cum putea ajunge acolo? - Bine.
Ştii de ce cred că ai sunat, de fapt? Fiindcă n-ai depăşit momentul.
Fiindcă ai zis să stăm departe unul de celălalt, dar tu m-ai sunat!
- Renee! - Ce altă alternativă există?
Ai crezut că te necăjesc cu caligrafia surorii mele?
Unde e logica în asta?
- Bine. Ar trebui să plec. - David!
David, unii oameni nu-s făcuţi pentru preoţie.
Ai grijă!
- Ce e asta? - Mâncarea care se serveşte aici.
Ai avut dreptate, nu există azbest aici.
Dar furnizorul de legume, DFC Veggies,
a avut nişte probleme cu pesticidele.
Se confruntă cu un val de procese.
Şi am găsit urme de amoniac anhidru în legume.
E un pesticid.
E unul din motivele pentru care legumele lor sunt atât de ieftine.
Crezi că fetele au fost afectate de pesticid?
Da!
Ce îţi trebuie?
Trebuie să vorbim iar cu fetele care au fost afectate.
Bine. Lasă-mă un minut.
Fetele mele nu sunt la şcoala asta, dar totuşi fredonează cântecul.
- De ce? - Nu ştiu.
De ce cântă lumea "It's a Small World"
după luni buni când au fost la Disneyland?
E simplă, e repetitivă.
Opreşte-te!
Opriţi-vă!
Opreşte-te!
Mi-ai spus să o lovesc pe Sami!
- Dovedeşte-o. - Ce?!
Dovedeşte că ţi-am spus să faci asta.
Dar mi-ai spus.
Cred că mă confunzi cu altcineva.
De ce faci asta? Minţi!
Lexi, draga mea... Ascultă-mă!
Există pârâcioşi şi mincinoşi.
Pârâcioşii sunt mult mai răi.
Îţi voi spune un lucru pe care-l vei afla când eşti mare.
Şi cred că e cel mai frumos cadou de Crăciun pe care ţi l-aş putea oferi.
Eşti pregătită?
Toată lumea minte.
Da, eu mint.
Dar şi mama ta, tatăl tău şi toţi profesorii tăi.
Data viitoare,
spune-le orice e necesar ca să nu intrăm în belele.
Şi partea cea mai importantă:
niciodată, absolut niciodată, nu pârăşti!
Ai înţeles?
Te iubesc.
Ce mult te iubesc!
Trebuie să răspund.
Bună, ce e?
Tocmai am încheiat o şedinţă.
Voiam să ştiu dacă ne vedem diseară.
Da, da.
Acum îmi termin treburile de dădacă.
Într-o oră?
Sună bine.
Cum a decurs discuţia cu nepoata?
Bine. Mersi pentru sfat.
Nici o problemă. Te iubesc!
Şi eu te iubesc!
Bună!
- Mă auzi, Emma? - Da.
De ce ţi-ai băgat foarfeca în ureche?
Zgomotul...
Se înrăutăţea.
Vă spune ceva "Pudsy's Christmas"?
Nu.
Şcoala ne-a îngăduit să verificăm istoricul browser-ului vostru. E în regulă?
Da. E în ghiozdanul meu.
Dar prânzurile de la şcoală? Ai mâncat multă salată?
Nu.
Nu?
- Ce mănânci la cantină? - Cartofi prăjiţi.
Cartofi prăjiţi, atât?
- Da. - Restul e scârbos.
Bine.
Avem nevoie de ajutorul vostru ca să dăm de capăt problemei.
Emma, ce e Malindaz?
"Malindaz"?
O influenceriţă care vorbeşte despre haine, machiaj şi altele.
- Acolo ai auzit muzica? - Nu ştiu.
Nu ştiu.
Salutare! Episodul de azi e îndeosebi pentru voi!
Îl denumesc "provocarea Malindaz".
N-are cum să fie ăsta motivul, nu?
Are 95 de minute.
Şi cine îl vede integral
şi spune "provocarea Malindaz" de trei ori la sfârşit
o va lua razna!
Nu glumesc, fetiţo! Razna de-a binelea!
Aşa că, n-o face!
Doar trei oameni au făcut-o, şi au ajuns la Bellevue.
Aşa că opreşte-te...
Şi să nu îndrăzneşti să spui
Provocarea Malindaz!
De trei ori!
V-am avertizat!
Încearcă să facă site-ul să pară periculos.
Dacă părinţii lor nu sunt de acord cu el, mai mulţi copii vor dori să-l urmărească.
Ascultă! Muzica de fundal.
Aia e. Ăsta e.
Acolo au auzit cântecul.
Dacă ai pistrui, foloseşte-l cu grijă.
În regulă!
Mă sacrific eu să văd tot videoclipul.
Nu e momentul ideal pentru acte de vitejie. Te las.
Mulţumesc! Să mă cauţi la Bellevue.
- Dar întâi... - Ce e asta?
Cadouri!
- Trebuie să le deschidem acum? - Deschideţi-le după ce plec.
Crăciun fericit amândurora!
Crăciun fericit!
Trebuia să-i luăm ceva!
Bine! Să facem asta!
Întâi, fondul!
Nuanţa asta s-ar putea să ţi se potrivească cel mai bine.
E puţin strălucitoare, deci dacă ai pistrui,
ai grijă cum o foloseşti.
Fiindcă ştiţi ce spun eu mereu!
Foloseşte ce ţi-a dăruit natura.
Orice te scoate în evidenţă.
Poate că, în cazul tău, sunt pistruii,
aşa că asigură-te că îi vedem.
Nu mă dă pe spate textura acestui brand,
dar îmi plac mult unele din culorile lor,
mai ales când le folosesc cu fondul meu obişnuit.
Şi e fond de ten lichid, nu?
Nu se lipeşte niciodată. Ia vezi!
Mă cunoaşteţi! Câteodată, îmi place mult look-ul meu neutru!
Ben Magnificul
Tu poţi opta pentru ceva mai dramatic, bineînţeles,
dar nu uita...
Vei ieşi în evidenţă!
Un anticearcăn bun îţi poate acoperi toate "păcatele".
Bunul rege Wenceslas S-a uitat ultima dată
De sărbătoarea lui Ştefan
Nu ştiu restul versurilor
Ba ştiţi!
- Lynn! Lynn! - Da, mamă?
Intri vreodată pe site-uri de machiaj? Machiaj şi haine?
- Ai zis că sunt prea mică. - Ştiu, ştiu.
Dar ai auzit de un site numit...
Cum?
Nimic, scumpo.
Lasă.
- Bine. Noapte bună! - Noapte bună!
... un pic cam mult. Nu, de fapt...
Îmi place. Ce părere aveţi?
Ce ascundem?
- Nimic, ceva de la muncă. - Pornografie?
- Pe bune? - Da.
Cică dacă asculţi până la sfârşit, înnebuneşti.
Da, cred şi eu.
Apoi trebuie să spui "provocarea Malindaz" de trei ori.
Cred că funcţionează...
Meseria ta e fenomenală!
Noul meu club de noapte favorit din Williamsburg.
L-aţi încercat?
Ceva periculos?
Bine.
Din câte aud, nu.
Ciudat.
Ce e asta?
Ce?
Auziţi asta?
Da.
Un anticearcăn bun îţi poate ascunde toate "păcatele".
E un bărbat.
Nu-mi place. E înfricoşător.
Nu e vocea tatei. Cine e?
Asta e provocarea!
Ai reuşit să ajungi la final.
Clar, eşti specială!
Mai e un pas.
Sigur vrei să-l faci?
Ştii ce să spui, da?
De trei ori?
Bine, dar nu uita...
Ai fost avertizată.
Provocarea Malindaz.
Ce nebunie!
Provocarea Malindaz.
Dar nu uita... Ai fost avertizată!
Provocarea Malindaz.
Da, sunt un idiot!
Ai primit o poză prin Wi-Poke de la cineva aflat la cel mult 15 metri de tine
Ce naiba faci, David?
Ce-i?
Aceste poze cu noi doi...
Le trimiţi prin Wi-Poke?
Mă urmăreşti?
Nu sunt eu.
Nu tu faci asta?
Nu!
David...
Ce se petrece?
Nu ştiu.
Trebuie să vorbim.
De acord.
Mamă!
Mamă! Mamă!
Încetează, Lila! Mamă!
- E în urechea ei! Nu ştiu ce să fac! - Doamne, Dumnezeule!
- Ce se petrece? - Doamne!
- Nu ştiu. - Vocea e în mintea mea!
- Mami! - E în ordine.
Îmi pare rău.
Se simte bine?
Kristen?
Lila...
Da, n-a păţit nimic.
Doctorul e de părere că timpanul ei se va recupera.
Ceea ce nu înţeleg e cum s-a întâmplat asta.
Fetele tale au auzit ceva din videoclipul cu provocarea Malindaz?
Da, au zis că au auzit o voce din camera mea
pe când mă uitam la videoclip.
Eu am ascultat toate cele 95 de minute din acel clip tâmpit,
dar n-am auzit nici o voce.
Ba era o voce. Ascultaţi aici!
Auziţi ceva?
- Nu. - Bine!
Fiindcă e la frecvenţa de 170 000 hertzi,
frecvenţa pe care o aud doar oamenii sub 16 ani.
Tu glumeşti?
Sunt sunete pe care doar adolescenţii le aud?
Da! Ştiinţa e ciudată.
Asta aud ei, de fapt.
De-a lungul dacă cauţi atenţie, până jos pentru rezultate.
De-a lungul dacă cauţi atenţie, până jos...
- Ce naiba?! - Asta e o voce
care încurajează copiii să se sinucidă.
Doamne, Dumnezeule!
E o memă instructivă de sinucidere pe care doar adolescenţii o aud.
De ce?
Fiindcă unora le place să facă lucruri rele.
Vânează influenţă.
- Influenţă? - Da.
Caută atenţie pe internet.
Uneori atenţia provine dintr-o influenţă bună,
alteori provine dintr-o influenţă rea.
- Malindaz face asta? - Nu neapărat.
- Poţi afla? - Da. Mă străduiesc.
Kristen, nu ştiu dacă există un moment potrivit pentru asta,
dar... poftim!
- E de la noi, amândoi. - Nu era nevoie.
Ştiu. Îl luăm înapoi.
Nu!
Îl poţi deschide când nu suntem prin preajmă?
E prea "siropos".
- Crăciun fericit! - Crăciun fericit!
David, mulţumesc!
Eşti bine?
Da.
Lui Ben i se pare că eşti... un pic trist.
Trebuie să lămuresc câteva lucruri din viaţa mea.
Dar... sunt bine.
Bun!
Şi eu sunt bine.
Bun!
- Crăciun fericit! - Crăciun fericit!
- S-au unit. - Pisicile erau...
- Da. - Au unit un frate şi o soră?
- Nu. - Ca într-o eprubetă?
- Nu, ei... - Mi se pare ciudat.
Erau în stomacul mamei lor.
- Bună! - Bună.
Te simţi bine?
- Mi-e mai bine. A fost ciudat. - Da?
- Ce ai auzit? - Acelaşi cântec, cântat întruna.
Şi era o voce care mă întreba dacă vreau să fac parte din armată.
- Ce armată? - Nu ştiu.
Armata cuiva puternic, care poate lupta.
- Cu cine să lupte? - Cu alţi oameni.
Nu vreau să ne gândim la asta.
Degetul mare, te rog.
Unu, doi, trei, patru,
declar războiul degetelor mari!
- Am câştigat. - Nu!
Şi apoi tu loveşti.
Nu ai voie cu ăsta deocamdată.
Ba pot. Am voie.
Nu!
Da?
De-a lungul dacă cauţi atenţie, până jos dacă vrei rezultate.
De-a lungul dacă cauţi atenţie, până jos pentru...
Eu sunt doar o influenceriţă.
Nu l-am produs eu, n-am făcut eu asta.
Cine l-a produs?
Cineva care mi-a fost recomandat.
Un tip, Mike.
Ştii că asta te va distruge.
Încurajezi copiii să se sinucidă.
Nu, eu doar le arăt cum să se machieze.
Pe fiica mea nu.
Fiica mea aproape că şi-a spart timpanul.
Da, fiindcă e un ton acolo,
laolaltă cu vocea... E enervantă în draci.
Sincer, dacă o asculţi destul, îţi vine să-ţi spargi timpanul.
Dar n-am făcut-o eu.
- Da, Mike a făcut-o. - Eu vreau doar ca fetele
să aibe mai multă putere prin felul în care arată.
Îmi plac cerceii tăi.
Da, mulţumesc.
Şterge acel videoclip.
Altfel, mergem la poliţie.
Sunt fete care se auto-mutilează.
E groaznic!
Nu ştiu ce ai făcut, dar mă ameninţă.
Le-ai spus că un producător l-a făcut, nu tu?
Da. Am zis că Mike l-a făcut, dar mă forţează să-mi închid site-ul!
Chiar dacă te-ar putea forţa să-l închizi,
l-ai redeschide în două luni, sub un alt nume.
Dar mă vor face de râs.
Vor spune ce am folosit acea pistă audio pe care mi-ai dat-o
ca să înnebunesc lumea.
"Pista aceea, pe care ţi-am dat-o"?
Mă ameninţi?
Ce? Nu!
A sunat de parcă pregăteşti o apărare.
Nu, spuneam doar că...
Când ai venit la mine, câţi urmăritori aveai?
- Nu ştiu. - 2 000.
Erai o influenceriţă mică.
Şi acum câţi următori ai? Două milioane!
Hai să nu pierdem asta din vedere.
- Nu voi face asta. - Bun!
Uite ce vei face.
Vei închide site-ul şi îţi vei cere scuze.
Ce?! Dar asta îşi doresc.
Şi asta vor primi.
În 1785, regele Franţei a descoperit
că cartofii sunt cea mai ieftină metodă de a hrăni ţărănimea.
Problema era că ţăranilor nu le plăceau cartofii.
Aşa că regele şi-a pus servitorii să construiască un zid mare de cărămidă,
iar în spatele lui a plantat cartofi, în grădina lui secretă.
Ţăranii au devenit curioşi, apoi supăraţi.
Au escaladat zidul şi au furat toată mâncarea plantată acolo.
Şi uite aşa cartofii au devenit alimentul principal al ţărănimii franţuzeşti.
Ce înseamnă asta?
Lucrurile interzise sunt mereu dezirabile.
Regret nespus!
Vreau să ştiţi că pot mai mult.
Unul din producătorii mei a urcat provocarea mea online
şi a adăugat ceva.
Ceva care o poate face periculoasă.
Nu vreau probleme cu poliţia,
aşa că îl voi închide până la sfârşitul zilei.
Vă rog, nu daţi mai departe acest videoclip.
Haide!
Nu-l descărcaţi, nu-l trimiteţi nimănui.
Acest videoclip va fi pretutindeni până mâine, pe vremea asta.
Exact ce-şi doreşte ea.
Nu vă voi abandona niciodată.
Pentru voi!
Iartă-mă, părinte, căci am păcătuit.
Au trecut patru zile de la ultima mea spovedanie.
- Patru zile? - Da.
Ştii că nu trebuie să vii zilnic, fiule.
Ştiu.
Au trecut patru zile de la ultima mea spovedanie,
dar nu v-am spus totul.
Bine.
Am mărturisit că m-am culcat cu o femeie...
Dar mai e ceva.
Sunt în al treilea an la Seminar.
Mă pregătesc să devin preot.
Nu vreau să mai ascund nimic.
Îmi pare rău.
- Altceva? - Nu.
Vei evita orice situaţie care te-ar putea duce în ispită din nou?
Da.
Bun!
Atunci, eşti iertat.
Ascultaţi, îngerii cântă
Noului rege slavă!
Pe pământ blândă-ndurare,
Milă şi împăcare!
Nu.
Nu, te rog!
Resincronizare:Laurbest