Va ieşi din operaţie în curând, atunci vom şti mai multe.
- Ce spune doctorul? - Nimic, momentan,
dar vă înştiinţez imediat ce pot.
Rezistă, părinte!
- Ce s-a întâmplat? - Un fel de atac. Poliţia încă nu ştie.
Cred că e vorba de un jaf, dar nu s-a furat nimic.
David s-a împotrivit. El... Nu e nevoie să rămâneţi.
- Vă sun dacă se schimbă ceva. - Nu, nu, nu.
- Rămânem! - Ştiţi cine ar fi putut face asta?
Nu sunt sigură.
Mă sună de la parohie...
- Nu cred că a fost un jaf. - Nu! Prea mulţi nebuni îl ameninţă.
Hai să discutăm cu poliţistul.
- O, Doamne! - Ce-i?
E detectivul Leder. Îl ştiu de la tribunal.
- E un idiot. - Ce faci?
Trebuie să cer o favoare.
- Mersi! - Cum se simte?
Din câte se pare, operaţia a reuşit, dar are dureri mari.
- E preotul din casa ta? - Da, preotul în pregătire.
"Pentru a proteja şi servi".
Detective, preiau eu de aici.
Baftă!
- Te-a interogat? - Nu încă. Doar paramedicii.
David avea duşmani?
- Da! - Cine?
- Leland Townsend. - De unde ştiu acest nume?
E un psiholog criminalist care lucrează pentru procuratură.
- Şi e un duşman? - Da.
Bine. Altcineva?
Activitatea lui David...
Activitatea noastră ne aduce în preajma multor oameni bolnavi.
Bolnavi, adică...
- Psihopaţi. - Cine e Ghana?
- Ghana? - Ghana.
- Ţara? - În raport scrie că cei de la Urgenţe
l-au auzit de David repetând "Ghana", pe când era adus aici.
Ghana... E un caz vechi.
- Tu cine eşti? - Sunt Ben Shakir.
- Ben lucrează... - Fac parte din echipa lui David.
Ce caz era?
Acum şase luni, un programator a încercat să se sinucidă.
Colegul lui de cameră credea că e posedat.
- Ghana era prenumele sau numele? - Numele de familie.
- Richard Ghana. - Ai adresa lui?
Nu, dar cred că pot face rost.
- Semnalmente? - Înalt, caucazian,
arăta ca un profesor de sport rău.
Avea vreun motiv să-l atace pe Acosta?
Nu ştiu.
Bine. Mă duc la locul atacului. Revin.
Mersi, Mira.
A fost un caz de posedare?
Nu prea m-am implicat în el,
dar David a considerat că e, iar Judy că nu e, deci...
- Cine e Judy? - Era... tu.
Înaintea ta.
Eu, înaintea mea? Ce înseamnă asta?
Era psihologul din echipă, până să vii tu.
E în ordine, David. Vor să nu te mişti.
Copcile tale.
Te doare? Pot chema asistenta.
E în ordine.
Clipeşte o dată dacă te doare.
Am înţeles.
Apasă acest buton ca să chemi asistenta.
Eu sunt părintele Douglas.
Îţi las rozariul meu, David.
O să trec pe la tine în fiecare zi.
Dacă ai nevoie de ceva, întoarce crucifixul cu faţa în jos,
iar eu voi fi lângă tine.
Acum trebuie să trec pe la un prieten vechi.
Harlan Zephyr! Mă bucur să văd că te ţii tare!
Te simţi mai bine astăzi?
Părinte, mă mănâncă degetele de la piciorul drept.
- Mă ajuţi? - Desigur.
Mersi, părinte. E mult mai bine.
Rămâi cu bine, tinere! Mă întorc duminică.
Bine.
La revedere, David. Odihneşte-te!
Ajutor! Doamne!
Doamne! Doamne!
Nu, nu, nu!
N-am nimic, n-am nimic!
Vezi? Am încetat.
Nu o chema. E tura ei.
Cea cu pantofi scârţâitori.
Scârţ, scârţ, scârţ!
Noi îi spunem asistenta "Pacoste".
Tu eşti tipul care a fost jefuit, nu?
Da.
Ai grijă la ea!
E o căţea nebună! Îi auzi pantofii scârţâitori de pe hol!
Eu sunt Harlan.
David.
Trebuie să fim uniţi, David.
Cei mai mulţi pacienţi negri mor în spitale...
Accidental.
Hemoragii interne, complicaţii după operaţie, infecţii.
Dar nu e o întâmplare.
Ci din cauza asistentelor ca Pacostea.
Ne torturează şi ne omoară!
Şi apoi colecţionează ca trofee brăţarele noastre din spital.
Linişte!
Nu spune că ţi-am zis ceva! Culcă-te rapid!
David, te-ai trezit!
Eu sunt asistenta Bloch, dar îmi poţi spune Linda.
Linda.
Ştiu că te doare gâtul. Din cauza tubului endotraheal din timpul operaţiei.
- Vreau să sorbi apă. - Mulţumesc.
Şi de mâine, ar trebui să vorbeşti non-stop.
Bun.
Sunt mulţi care au nevoie de mine astă-seară, deci mă grăbesc oleacă.
Trebuie să te întorc pe o parte ca să evităm ulceraţiile de decubit.
Ai înţeles?
Da...
O să te doară un pic.
Ştiu! Îmi pare rău.
Asta e o injecţie epidurală, David. E pentru durere.
Numără invers de la cinci.
Cinci...
David, mă auzi?
David!
Bun! Pentru un moment, am crezut că te-am pierdut.
David, pe o scară de la unu la zece, cât de tare te doare?
Nouă.
Bine că nu eşti german.
Aş fi crezut că ai spus "nu".
David, asta e o bilă flexoare. Ca să faci exerciţii cu mâna.
Ai suferit leziuni nervoase grave. Poţi s-o apuci?
Haide, poţi s-o apuci!
Bravo!
Poţi s-o strângi de trei ori?
O dată. Bravo!
De două ori. Hai că poţi!
N-are nimic.
Ţi-o las. Străduieşte-te, bine?
David?
A scris un doi pe fişa ta.
Ai zis că nivelul durerii tale e nouă, dar ea a scris un doi.
Face asta mereu, ca să poată controla analgezicele.
Şi ne droghează ca să ne amuţească.
Dacă nu mă crezi, întreabă...
Despre ce discutăm, Harlan?
- Nimic. - Nu!
Îi spuneai ceva lui David. Hai, zi, ce era?
Îi spuneam că sper să se simtă mai bine.
Şi eu sper să se simtă mai bine.
Poate că ajută să nu-i spui "poveştile" tale.
David, care e nivelul durerii?
E rău.
Bine. Hai să ne ocupăm de asta.
Numără invers de la cinci, David.
Cinci...
Bună!
Hei!
Ai o întrebare?
Da...
Să-mi fie frică aici?
Cine îl are pe Dumnezeu, nu trebuie să se teamă.
Dar nu ştiu dacă Dumnezeu mi-e alături.
Este! E aici!
Unde? Nu-l văd.
David, aminteşte-ţi Matei:13.
De ce?
Ţii minte triunghiul lui Euler?
Dar nu-l înţeleg.
Nu uita! Matei:13, versetul 25.
Trebuie să plec.
De ce?
- Vine cineva. - Nu!
- Nu! Nu! - Nu!
- Nu, nu! - Nu poţi!
Nu! Nu!
Stai puţin!
Nu! Nu!
Nu e un meteorit, asta e clar!
Felul în care se deşurubează e incredibil!
Dă-mi mie butonul, David.
Noapte bună, David.
Trebuie să fie cineva înăuntru.
Cine?
Traducerea: bucyfall - Subtitrari-Noi Team
JJ, eu sunt!
Trebuie să vorbim.
- Judy? - Cine e prietena ta, Ben?
E înlocuitoarea ta.
Haide! Avem nevoie de ajutorul tău!
Judy James! Ce mai faci?
E vineri. Vinerea nu deschid uşa.
- Meditezi? - Observ universul.
- Ea e Kristen. - Bună!
- Deci tu eşti eu? - Sunt...
Eşti genul lui David. Isteaţă, intelectuală.
La ce şcoală ai fost?
Bine. Ce-ar fi să aştept eu afară?
Judy... Te comporţi ca o scorpie.
Am venit aici să vorbim despre Richard Ghana.
Ce-i cu el?
Ei bine...
Poliţia crede că a încercat să-l omoare pe David noaptea trecută.
- Ne trebuie adresa lui. - Ce?!
David a fost înjunghiat noaptea trecută.
Se află la Harbor, a ieşit din operaţie.
Doamne! De ce?
De aceea avem nevoie de ajutorul tău.
Îmi pare rău.
De când mi-am dat demisia de pe acel post, am devenit mai suspicioasă.
E un risc al meseriei.
- Avem nevoie de adresa lui Richard Ghana. - Nu o am.
Dar e posibil să am adresa colegului lui de cameră.
El a mai intrat în contact cu David?
Ghana? Nu! I-am recomandat ajutor specializat.
Am crezut că asta a făcut.
Dar nu ştii dacă a făcut asta?
Nu. S-a rănit la mână şi credea că o fantomă i-a făcut asta.
Iar rana s-a infectat.
PTSD în urma unui atac violent, cu trăsături psihotice severe?
Am crezut că e o tulburare schizoafectivă,
dar nu avea suficiente simptome de modificări de dispoziţie.
Practic, aceste companii de programare hrănesc acest comportament disfuncţional.
- Prezenta risc de violenţă? - Eu n-am observat asta.
- Hai să mergem! - Cum adică?
Putem reconstitui paşii din investigaţia Ghana.
Sau ne poţi da informaţiile, iar tu poţi rămâne aici.
Nu, vin şi eu.
Pleci de aici, într-o zi de vineri?
O fac pentru David. Haideţi! Urmaţi-mă!
'Neaţa, somnorilă!
Harlan?
Da!
Ai ţinut minte cum mă cheamă.
- Eşti în viaţă. - Da!
Ai dormit bine?
Ce s-a întâmplat cu picioarele tale?
Cum adică?
Sunt vinete?
Nu, doar că...
Nu erau...
Cum? Vinete, de la acumularea de fluide?
Da, au pus un robinet, ca la arţari, şi au scurs tot "siropul".
E bun pentru clătite.
- Ai dureri? - Nu, doar că...
Cât e ceasul?
E miezul zilei.
"Control".
Cum pot să îmi controlez medicaţia?
Medicaţie orală.
Nu picăturile alea pe care le tragi în vene.
- Nu astea calmează durerea? - Nu.
Medicaţie orală.
Nu vezi lumea cum trebuie fiindcă Pacostea are controlul.
Trebuie să preiei tu controlul.
De aceea nu mă pot încrede în ceea ce văd.
De unde ştii dacă eşti omorât sau nu?
Urmează drumul de cărămidă galbenă.
Ce înseamnă asta?
Scoate-o!
- S-o scot? - Da.
Tu trebuie să deţii controlul.
Să nu sufli o vorbă. Nu ţi-am spus eu ce să faci!
Nu înţeleg. Ea e reală sau nu?
Totul e real!
Ce s-a întâmplat aici?
Nu ştiu.
Cred că a ieşit pe când dormeam.
Cred că pastilele ar fi mai bune,
în caz că se întâmplă asta din nou, asistentă.
Vorbeşti mai mult, David. E semn bun.
Hai s-o dregem. Şi spune-mi Linda.
Cred c-ar fi mai bine să iau medicaţie orală.
Scuze.
Pe o scară de la unu la zece, cât de tare te doare?
Nouă.
Bine că nu eşti german.
Aş fi crezut că zici "nu".
De fapt, doare tare.
Hai să ne asigurăm că nu mai iese perfuzia.
Bun aşa!
Regret nespus.
Ne e frică de o infecţie.
Dar peste câteva ore, va putea primi vizitatori.
- E conştient? - Momentan, nu.
Putem vorbi cu doctorul?
Da. Vorbesc cu el să vină într-o oră.
A zis ceva?
- David? - Da.
Deocamdată, nu. E conştient în reprize.
Ne e frică de o infecţie. De aceea îl supraveghem atent.
Vrem să-l vedem acum.
Detectiv Mira Byrd.
Bine.
David, eşti pregătit pentru vizitatori?
Da! Categoric!
Bun! Hai să ajustăm nivelul tău de durere.
Sunt bine!
Nu mă...
Opreşte-te...
David.
Eminenţă, ce faceţi?
Judy!
Ce cauţi aici?
Judy?
Hei!
David, mă auzi?
David, poliţia e aici.
Au ceva să-ţi arate.
David, bună! Nu ştiu dacă mă ţii minte.
Sunt detectivul Mira Byrd.
Avem o înregistrare video de la un magazin general
aflat la o stradă de locul unde ai fost atacat.
Vrem să ştim dacă el te-a atacat.
Da, e Ghana.
El m-a atacat. Ceva e în neregulă cu...
A fost conştient în reprize. Vă pot suna când se simte mai bine.
Da, aşa să faci.
Dumnezeu ţi-e alături, David.
Suntem pe urmele lui Ghana. Îl vom opri.
E periculos, Kristen. Să nu faceţi asta!
Va ataca din nou!
A luat ceva!
Cât de tare te doare, David?
Să vedem dacă pot face ceva în privinţa asta.
Trebuie să fim atenţi, nu vreau să devii dependent.
Începe!
Ce e?
Nu-i lăsa să te vadă.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău! N-am vrut!
Îmi pare rău.
Ajută-mă!
Te rog!
Ajutor!
Îmi pare rău.
- Dar el? - Nu, nu e pregătit.
Are pielea prea dură.
Nu, nu, nu. Voi fi cuminte.
Voi fi cuminte, voi fi cuminte!
Ce-i faceţi?
Îl ducem la radiografie. Culcă-te la loc.
Nu, e o liturghie neagră! Mă vor sacrifica!
- Haide, nu există aşa ceva! - Mă vor sacrifica!
- Ignoră-l. - Nu!
- Cei bolnavi se tem de leac. - Nu, nu, nu!
Nu!
Haide!
David.
Te simţi bine?
Nu! Ăştia omoară oameni.
Ai febră.
Trebuia să mă fac bine.
Dar ei fac să-mi fie mai rău. Mă droghează!
Aşteaptă până mâine.
La prânz e altă asistentă.
Aşteapt-o, iar ea îţi va administra medicaţie orală.
Nu uita. La prânz!
La prânz?
- Să scot perfuzia? - Da.
Nu o scoate înainte.
Aşteaptă să dispară pantofii scârţâitori. Ţii minte asta?
- Eşti reală? - Nu. Visezi.
Cum poate fi adevărat?
Nu tot ce e real e şi adevărat.
- Şi nu fiecare vis e fals. - Nu!
Nu!
Închide ochii, iar ei nu vor şti că eşti aici.
- Mă vei proteja? - Da.
Simţi ce reci îmi sunt mâinile?
Gândeşte-te la asta când dormi. Gândeşte-te la Matei:13.
Trebuie să-ţi aminteşti!
- Da. Ce vă trebuie? - Chris Simmons?
- Nu, el e în Europa. - Chris, te recunosc.
Voi sunteţi... Credeam că sunteţi portărei.
Toată lumea mă dă în judecată.
Toţi sunt geloşi pe succesul meu. E un adevărat coşmar.
- Ştii de ce ne aflăm aici? - Da. E vorba de Ghana iar, nu?
Da. Ai adresa lui?
Nu. Vreau să uit de coşmarul ăla, bine?
Am fost colegi de cameră doar câteva luni.
Chiar am încercat să-l ajut.
I-am dat una-alta, dar a început să "consume".
- Ce să consume? - Flakka.
E ca sărurile de baie, dar mai rea.
O folosea ca să stea treaz până târziu şi să muncească. Apoi, a devenit violent.
- El ţi-a făcut asta? - Da.
M-a prins pe când dormeam.
Voia să-mi fure contactele, prietenii, până şi ideile de jocuri.
Aveam un simulator virtual
despre nişte fete demonice. Babydoll Revenge.
Chris, îţi aminteşti numele avatarului lui Ghana?
Da, era naşpa. Rose nu ştiu cum.
- Rose390? - Da. De ce?
Din The Haunted Girl?
Da, aşa se numea jocul la care lucra.
Haunted Girl. Zicea că reprezintă viitorul.
Firma l-a concediat, fiindcă era dus cu pluta.
Dar el n-a abandonat proiectul?
De unde ştiţi jocul?
- Ochelarii! - Da.
- Îi mai ai? - Îi ţin sub cheie în camera mea.
Cartea lui Maleahi Evanghelia după Matei
"Dar, în timp ce omul dormea, a venit duşmanul lui
şi a semănat neghină printre grâu
şi apoi a plecat".
Ce-nseamnă asta?
Trebuie să ţin minte asta.
Dar cum ţin minte asta?
Vai, nu!
Ce s-a întâmplat aici?
Îmi cer scuze! M-am întors şi s-a prins perfuzia în sertar.
Văd.
- Ţine asta. - Bine.
Îmi pot primi analgezicele sub formă de pastile?
Urăsc acele.
Ştiu. Stai să-ţi verific fişa. Care e nivelul durerii tale?
Trei.
Da, n-ar trebui să fie o problemă.
- Mulţumesc, asistentă... - Piper.
Ai febră. Îţi dau ceva pentru asta.
- Ai nevoie de altceva? - Nu.
Telefonul meu!
- Unde e? - În dulap, în pantalonii mei.
Bine.
Mă ocup eu. Ştiu că n-ai luat pauză astăzi.
Mulţumesc. Perfuzia lui a ieşit.
Te rog, te rog!
Nu mă părăsi.
E în ordine, David. Asistenta Bloch se va ocupa de tot.
Vrea să-şi ia medicaţia pe cale orală.
Nici o problemă!
Te-ai ales cu o infecţie fiindcă ţi-ai tot scos perfuzia, David.
Cred că ai nevoie de ceva mai tare.
Ştiu că ai dureri mari.
Aşa! Asta te va proteja de alte accidente.
Vrem să te faci bine, David.
Sunt de partea ta, David. Nu eu sunt duşmanul.
Vrei să te însănătoşeşti, nu?
Bun!
Deci crezi că fata din ochelari, cu fetele mele,
e tipul care l-a înjunghiat pe David?
Zic şi eu. Nu ştiu.
- Tu eşti în pozele astea? - Da.
Ce vei face?
O să-l atragem înapoi în joc.
Se pare că nu vrea să renunţe la asta.
Ce faci?
Fac un avatar.
Cum le cheamă pe fiicele tale? Lynn? Lila?
- Doar nu faci asta. - Nu, ele...
- Vor arăta complet diferit. - Nu-mi pasă!
Nu vreau să foloseşti numele fiicelor mele.
- Foloseşte numele Ruth. - Dar ce-s, o lesbiancă din East Village?
- Fii serioasă! - Ruth.
- Din Biblie. - Nu.
Nu, e prea evident.
"Heather".
- Îmi convine. - Heather? Bun!
Bine. Heather rămâne.
Heather cea prostuţă.
- Adaugă un modulator de voce. - Acum fac asta.
Cred că vreau să joc Haunted Girl.
Poate se joacă cineva cu mine.
- Şi acum? - Acum joc şi aştept.
Ce faci acum?
Mă conectez la wi-fi.
Cum arăţi?
Frumuşică foc!
- Ce faci acum? - Acum aşteptăm.
Dacă Rose390 e activă, ne va găsi.
Psst!
Harlan! Trezeşte-te!
Hei!
Psst!
Am nevoie de ajutorul tău.
Adu-mi pantalonii!
Bună, d-nă!
Bună?
Scuzaţi-mă.
A căzut cineva aici!
Ce doreşti?
Sun-o pe Kristen Bouchard.
O apelez pe Kristen Bouchard.
David, eşti bine?
Ascultă... Ajutor!
David, ce se petrece aici?
Uită-te la tine!
O să te sinucizi dacă continui aşa!
Apasă butonul dacă ai nevoie de ceva.
Aşa doar îţi înrăutăţeşti situaţia, David.
Ce-a fost asta?
David.
Ce-a zis?
Cred că a zis "ajutor". Acum nu răspunde.
Revin.
Am reuşit.
- Baftă! - Bine.
Treci în spatele meu ca să nu te vadă.
Rose390 vrea să intre în jocul tău. Accepţi?
- Bună! - Bună!
Ştii cum se joacă acest joc?
- Cine eşti? - Eu sunt Heather.
Sora mea mi-a dat aceşti ochelari şi vreau să aflu cum se joacă.
- Câţi ani ai? - Opt. Tu câţi ani ai?
Zece. E prima oară când te văd online.
A trebuit să-mi fac un avatar nou,
fiindcă mama a aflat şi a şters vechiul joc.
Eu eram Lila, iar sora mea era Lynn în jocul vechi.
V-am mai văzut online.
- Ai acces la placa spirituală? - Toţi jucătorii din joc au.
Caută în casa ta.
Dar mama e acasă.
Nu mă pot plimba prin casă ca s-o găsesc.
Nici măcar nu pot ieşi din camera asta.
Bună! Cu ce te pot ajuta?
- Am venit să-l văd pe David Acosta. - Kristen, orele de vizită nu au început.
- Dacă aştepţi până la 5:00... - Nu, mă duc să-l văd acum.
Kristen, nu e un moment potrivit.
A căzut din pat.
David.
Cum am zis, are probleme.
De ce m-ai sunat?
Fă-te bine, David.
Ce e?
Ai luat un bilet de la pacientul meu din camera 320.
E vreo problemă?
Trebuie să-l văd.
De ce?
Sunt asistenta lui. Dacă îl îngrijorează ceva,
mie trebuie să-mi spună întâi.
Ai făcut o greşeală.
De ce?
Fiindcă...
David n-a trebuit să-mi spună nimic.
Faptul că m-ai urmărit mi-a spus totul.
Kurt, am nevoie de ajutorul tău la spitalul Harbor.
Unde e placa spirituală?
Pe acest hol.
În dormitor.
Nu! Aici.
Detectiv Byrd, sunt o prietenă de-a lui David.
Credem că l-am localizat pe Ghana.
Scuzaţi-mă, dle!
Dr. Boggs, asistentă!
Joc golf în fiecare lună cu consiliul asistentelor,
aşa că dacă-ţi pasă de licenţa ta, fă paşi.
Ce naiba se petrece aici?
A primit prea multe medicamente.
Scuzaţi-mă! Cine sunteţi?
Dr. Kurt Boggs. Dânsul e pacientul meu. Ce se petrece aici?
Am încercat să-l facem să se simtă cât mai bine.
Delirează.
- Cum s-a întâmplat asta? - Îmi pare rău.
- O să aflu ce s-a întâmplat. - Aşa să faci!
Altfel, te alegi cu un proces mare!
Cred că am găsit arma!
O căutăm pe asistenta Bloch.
A fost aici mai adineauri. A zis că nu se simte bine.
Probabil e la vestiarul ei.
Matei:13.
Resincronizare:Laurbest
- Synced and corrected by Firefly - - www.addic7ed.com -