Vreau să văd mâinile pe geam! Acum!
Coboară geamul să-ţi văd mâinile!
Poliţia!
Mâinile sus! Acum!
Poliţia!
Nu mişca!
Nu... mişca!
Opreşte-te!
A fost un accident tragic.
Ofiţerul Turley a tras patru focuri omorând şoferul pe loc.
Era ora 10:30 seara,
lumina pe stradă era aproape inexistentă,
şi şoferiţa, dna Burke, s-a aplecat după un obiect
care semăna cu o armă de foc de pe scaunul pasagerului.
Era un telefon.
Aveţi... întrebări?
Am cerut echipei mele să-şi păstreze întrebările şi comentariile
până când vom avea şansa să vorbim după.
Pentru a complica situaţia,
ofiţerul Turley este alb,
şi victima o femeie de culoare.
Dar... vreau să mă fac înţeles.
Nu există alte plângeri
anterioare de folosire a forţei de către ofiţerul Turley.
Până în acest moment n-a tras deloc cu arma.
Am venit din partea sindicatului.
I-am oferit ofiţerului Turley un avocat,
va apărea în faţa unui juriu mai târziu săptămâna aceasta,
şi în mod sigur va fi judecat în maxim un an.
Avocatul crede că cea mai bună apărare
ar fi ca ofiţerul Turley să pledeze nebunie temporară.
Chiar a văzut o armă.
Şi acum vă întrebaţi probabil ce caut aici.
De ce să apelez la Biserică
şi nu la un psihiatru al statului
pentru o evaluare?
Ei bine, unul dintre motive
este credinţa ofiţerului Turley.
E catolic.
Celălalt e încredinţarea sinceră a ofiţerului Turley că a avut loc
o intruziune demonică în evenimentele acelei nopţi.
Crede că a fost posedat când a văzut o armă.
Înţeleg că poate părea o scuză convenabilă.
Dar vă rog să fiţi obiectivi
şi să luaţi cu atenţie faptele în considerare.
Mulţumesc, Louie.
- Vreţi să mă explic? - Da, ar fi bine.
- Am acceptat întâlnirea ca o favoare. - Grozav.
Ne-am întâlnit. Favoare îndeplinită.
- Ce urmează? - Staţi.
- Trebuie să discutăm asta. - Ce anume? Un poliţist rasist
a ucis o mamă de culoare, şi acum vrea
ca Biserica Catolică să-i ofere...
- O apărare juridică improbabilă? - Da.
- Vreau să vă întâlniţi cu el. - Cu poliţistul rasist?
Nu ştii dacă e rasist.
Trebuie să învăţăm să nu avem prejudecăţi.
David, ca om al lui Dumnezeu, nu trebuie să ai prejude...
Unde te duci?
Să n-am prejudecăţi.
Bună.
Deci vreţi să încep eu, sau...
Da, de ce nu începi tu?
Da.
Te cunosc, nu-i aşa?
- Mă cunoşti? - Da.
Ştiu. Biserica Neprăhinita Zămislire.
- Fetele mele merg acolo. - Da.
Mergem cu aceeaşi maşină.
- Dahlia şi... - Becky. Da.
Tu eşti cea cu patru fete, nu?
Cele... amuzante?
- Da. - Îmi cer scuze,
sunt chiar... amuzante.
- În fine... - Da, scuze.
Ştiu că poate părea că încerc să profit de religia mea
ca să nu merg la închisoare,
dar tot ce vreau e să înţeleg ce mi s-a întâmplat.
Fiindcă am văzut o armă.
Acum ştiu că nu e o armă.
Dar am văzut una. Dna Burke se apleca după ea.
Conform instruirii mele am tras. Tot ce pot spune este că aş vrea
să dau înapoi cele 15 secunde.
Am fost la înmormântarea ei, şi...
i-am văzut familia.
Privindu-i pe ei, pe băieţii ei...
Ştiai că e o femeie de culoare
- când te-ai apropiat de maşină? - Da.
- Da, dispeceratul mi-a zis. - Te-ai fi purtat diferit
dacă ai fi tras-o pe dreapta pe Kristen?
- Dacă aş fi ştiut că e Kristen? - Nu.
Dacă ai fi ştiut că şoferul e alb, ai mai fi tras?
Nu ştiu.
Mulţumesc pentru sinceritate.
Dar ştiu că dacă aş fi văzut-o pe Kristen aplecându-se după o armă ca să mă împuşte,
aş fi făcut ce-am făcut.
I-aş spune să se oprească, şi aş trage dacă n-ar face-o.
Aşa am fost instruit.
Am văzut o armă.
Bunico!
Ce-am spus despre cuvântul ăla?
Rad G, a început!
Acest test poligraf n-a fost efectuat de poliţie.
Toate răspunsurile ofiţerului Turley par să evidenţieze că a văzut o armă.
Contează?
Contează că el crede că a fost o armă?
Asta nu înseamnă că e posedat.
Doar că s-a aşteptat să fie o armă
- din cauza rasei şoferului. - Nu e oare posibil
că Satana să folosească rasismul ca o formă de opresiune diabolică?
- Noroc. - Noroc.
Am vrut să te întreb ceva despre un tip pe care-l cunoşti.
Da, ştiu. Jim Turley.
Mi-a spus că a făcut o greşeală.
Ştii ce susţine?
Da, că a fost posedat când a văzut arma.
Şi crezi că are vreo logică?
Nu cred în demoni, dar ştiu
că poliţiştii văd arme tot timpul în obiecte obişnuite.
În obiecte obişnuite ale cetăţenilor de culoare?
Haide.
Nu totul se reduce la rasă.
E vorba de simţul străzii...
un poliţist care a luat o decizie pripită ar fi putut salva o viaţă.
Ca în cazul meu.
Am primit un apel.
Înainte să fiu la Omucideri.
Am auzit că un tată avea o armă la capul fiicei lui de doi ani,
ameninţând că o omoară.
Am mers la apartament, am auzit ţipete,
am dat buzna şi am văzut un om
ţinându-şi copilul în braţe, cu puşca îndreptată spre mine.
Aşa că mi-am scos arma. Era eu sau el.
Şi apoi mi-am auzit partenerul ţipând la mine să mă opresc.
Tipul se folosea de o mătură să cureţe pânzele de păianjen.
Şi eu am văzut o puşcă.
Jur până în ziua de azi că am văzut o puşcă.
Şi eram la o secundă să-i zbor creierii.
Ce fac?
Data viitoare dacă ezit sunt ucisă,
sau tipul îşi omoară copilul?
Tu să-mi spui.
Vorbim despre o decizie de moment.
Da.
Şi ştiu că rasa joacă un rol, dar asta doar pentru că
70% din cei arestaţi de mine până atunci au fost cetăţeni de culoare.
Nu spun că nu există poliţişti răi.
Există.
Dar ofiţerul Jim e unul dintre cei buni.
Ca şi mine.
Cel puţin cred că sunt.
Acum am o întrebare pentru tine.
Trage.
Scuze. A fost o glumă proastă.
În legătură cu cazul LeRoux.
Soţia, Emily, are un alibi.
Am auzit.
Dar noul ei prieten nu are.
Del Ruben. Emily l-a menţionat vreodată?
Nu.
Noua ipoteză este că
Emily l-a pus pe prietenul ei să-l omoare pe LeRoux
că să-şi ofere un alibi.
- Serios? - Da, e complicat.
Dar prietenul ei are cazier.
Se pare că lui Emily îi plac delicvenţii.
Da, sperăm să-i acuzăm pe amândoi.
Dacă auzi ceva de Emily, anunţă-ne, bine?
Da, desigur.
Vrei să-ţi chem un Uber?
Nu, mulţumesc. Ai grijă de tine.
Ne vedem.
Un test poligrafic măsoară pulsul,
tensiunea arterială, respiraţia, şi conductivitatea pielii.
Aceste reacţii fiziologice sunt înregistrate
de instrumentele ataşate subiectului.
Un subiect supus poligrafului poate păcăli instrumentele
controlându-şi respiraţia şi tensiunea arterială.
Unii criminali, de exemplu,
sunt foarte relaxaţi în timpul interogatoriului,
detectarea minciunilor devenind mai dificilă.
Exersând, o persoană îşi poate controla tensiunea arterială
acasă cu ajutorul unui tensiometru.
Tehnici de respiraţie...
Ben, scumpule.
Ai adormit iar în scaun.
Cum e? E comod?
Te-am înregistrat ultima oară. Nu exişti.
Răspunde-mi la toate întrebările cu nu, te rog.
Ai renunţat la colegiu
pentru că ţi s-a oferit un post prestigios
la laboratorul Universităţii din Massachussets, corect?
Nu cred în tine, aşa că asta n-are nicio putere asupra mea.
Te-a durut, Ben? A avut putere asupra ta?
Ce este Cas-3, Ben?
Asta nu e real!
Dacă n-ar fi real, n-ar durea.
Haide. Cas-3.
Erai atât de mândru de el pe atunci.
Nu eram.
A fost o minciună, Ben.
Credeai că editarea ta genetică va schimba lumea.
Avea să o schimbe. Avea să pună capăt bolilor pediatrice.
Să-ţi arăt o poză cu acei bebeluşi?
- N-am avut nicio legătură cu asta! - Atunci de ce ai renunţat?
De ce ai renunţat la tot?
Ai fi fost mai bogat decât Papa.
Mâinile pe geam... acum!
Astea sunt imaginile de pe camera de filmat?
Da.
- Vreau să-ţi văd mâinile. - Ale ofiţerului Turley.
Acum! Poliţia!
Va arăta un telefon, nu?
Poliţia! Nu mişca!
Nu... mişca!
Asta nu ne ajută prea mult.
Ce?
O secundă.
Acolo.
Tatuajul.
Ce este?
Un sigil.
Poliţia! Nu mişca! Nu... mişca!
Deci acum credem că ofiţerul Turley e posedat, nu doar rasist?
Nu sunt mândră de fraza asta.
Da, e ciudat să-i dăm ce vrea:
o apărare pentru marele juriu.
Asta ar putea fi mai mare decât atât.
Ce sunt astea?
Clipuri de pe iPhone-ul meu.
Permisul şi talonul auto, vă rog.
Rămâneţi în maşină. Trebuie să verific asta.
Ce? Toate sunt opriri?
Am o aplicaţie pe iPhone care înregistrează opririle poliţiei.
Ieşiţi din maşină, vă rog, dle.
Am un prieten care mi-a sugerat să iau asta.
Spui "m-a tras pe dreapta,"
şi începe să înregistreze.
De cât ori ai fost oprit?
- Cinci. - Pe o perioadă de...
Un an.
Doamne, David. Ştii de câte ori
am fost oprită de poliţie în 10 ani?
Stai. Aşteaptă. Lasă-mă să ghicesc.
Niciodată.
Asta mă face atât de furioasă.
Eşti atât de dulce, Kristen.
Acolo.
- Ăla nu e ofiţerul Turley? - Nu.
Ce credeţi?
E o bandă în interiorul poliţiei?
Asta e întrebarea, nu?
Poliţia e aici.
- E totul în regulă? - Da. Doar că...
Trebuie să plec.
E mereu atât de tare?
Nu, doar trenurile de marfă.
Trec de trei ori pe zi.
Ce e aia?
O... păpuşă.
- Seamănă cu un altar. - Ce?
Seamănă cu un altar!
Da, lumânările.
Ador mirosul lumânărilor.
Draga mea.
Doamne. N-am ştiut că eşti tu.
Mama ta a zis poliţia?
Da. Vă las să vorbiţi.
Mi-a făcut plăcere să vorbim.
Şi mie.
E din nou vorba de LeRoux.
- Ceva nou? - Nu. Adică da.
Se pare că prietenul lui Emily are un alibi.
Tipul ţinea un seminar de poezie la Columbia.
Care erau şansele?
Presupun că tipii cu cazier pot fi şi poeţi.
E mai bine.
Asta mi-a reamintit
că LeRoux te intimida şi pe tine.
Şi m-am gândit că ar trebui măcar să ştiu toate detaliile.
Ce detalii?
Unde erai când LeRoux a fost ucis?
Erai aici?
Unde erai?
Aici, acasă?
Da, venisem de la un exorcism...
Îmi place. Prietena mea şi exorcismele ei.
Şi...
Am venit acasă la fiicele mele.
Erau treze, dormeau?
- Lexis era trează. - Grozav.
Am s-o întreb mai târziu
dacă-şi aminteşte când ai venit.
Presupun că e la şcoală?
Da, cred că da.
Bine, încă ceva.
LeRoux a fost ucis cu o lamă zimţată.
Ca să tai asta de pe listă.
Te superi dacă mă uit la cuţitele tale?
Nu, desigur.
Grozav.
Niciunul nu e zimţat. Am terminat aici.
Super. De fapt, voiam să te întreb ceva.
Sigur. Dacă l-am ucis eu pe LeRoux?
Nu.
Ştii ce e ăsta?
Tatuajul ăsta?
Ce?
O superstiţie a poliţiştilor,
ca purtarea a două perechi de şosete.
Unii poliţişti fac asta ca să nu fie împuşcaţi.
Ştii de unde provine?
Habar n-am. Există tot felul de tradiţii străvechi.
- Verifică "Thee Rant." - Thee?
- Ce este? - Un articol de pe 4chan.
Cred că poliţiştii de acolo ţi-ar putea spune mai multe.
Mai bine plec înainte să...
- Pa. - Pa.
Hei.
Ce-am făcut?
Ce? Doamne.
Nimic. Sunt aşa ameninţătoare
când vin să vorbesc cu fiica mea?
Nu, dar... am greşit cu ceva?
Nu, de fapt, am nevoie de ajutorul tău.
Bine?
Ţi-o aminteşti pe prietena mea, Mira?
Da.
Ea şi partenerul ei
vor să-ţi pună câteva întrebări despre...
situaţia în care mă aflam acum câteva luni.
Ţi-l aminteşti pe tipul ăla, ucigaşul care te-a ameninţat?
- LeRoux. - Da.
Vor să ştie dacă şi eu am fost aici.
E uşor. Ai fost.
Da. Şi ştiu că te-am trimis la culcare,
şi apoi mai târziu am urcat să te învelesc.
Asta vrei să spun?
Nu, vreau să mă asigur că...
asta s-a întâmplat.
Presupun că asta... s-ar fi putut întâmpla.
Nu-ţi aminteşti când am urcat şi te-am învelit
30 de minute mai târziu?
Ba da.
Probabil asta s-a întâmplat.
Bine. Bine.
Mersi, Lex.
Dar fii atentă.
Ben instalase sistemul de alarmă
şi n-ai fi putut să pleci
pentru că ai fi declanşat alarma, nu?
Da.
Da, ai dreptate.
Cum stai cu temele?
- Bine. - Bine.
Vezi ceva?
Nu, doar câteva plângeri
despre orele suplimentare, despre noile maşini de patrulă.
Nimic despre tatuaje?
Nu. Cred că tocmai am aflat
de ce nu eşti trasă pe dreapta atât de des.
- Da? - "Când devii poliţist,
"începi să simţi strada,
"cunoscând intuitiv oamenii buni de cei răi.
"Eşti mai indulgent cu cei buni şi mai exigent cu cei răi.
E doar dreptate."
Eşti bine?
Pari abătută.
Voiam să spun acelaşi lucru despre tine.
Nu prea am dormit.
Încă mai ai coşmaruri?
Visurile lucide nu funcţionează?
Îmi pun alarma noaptea.
Şi apoi mă trezesc.
Şi când mă întorc să dorm, coşmaruri.
Bine, poftim.
Secretul e tiparul repetitiv din timpul zilei.
- Am încercat deja asta. - Nu, nu, nu.
Trebuie să-ţi pui alarma pe vibraţii, nu pe sunete.
Sunetul te va trezi noaptea.
Bine.
Fă-o din oră în oră în timpul zilei.
De fiecare dată când simţi alarma, o să te uiţi
la firul tău albastru şi o să te întrebi:
"visez?"
Şi apoi, nicio carte nu spune asta,
dar coşmarurile apar în jurul orei 4:00...
- Când dormi cel mai adânc. - Exact.
Aşa că o să-ţi setezi alarma
la 4:10, şi doar la 4:10.
Apoi o pui sub pernă
ca să o simţi, dar n-o să te trezeşti.
Apoi te uiţi la încheietură în visul tău.
Firul albastru nu va fi acolo
- deci vei ştii că dormi. - Da.
Apoi vei putea visa lucid şi distruge coşmarurile.
Să le distrug?
Da.
Am ţinut o armă lângă pat.
În vis ştiam că-i acolo, ca să o pot folosi.
Te pricepi.
Da, ar trebui să scriu o carte.
Uite. E sigilul.
"Pentru toţi Protectorii..."
"Fiţi mândri de cine sunteţi, şi împreună vom mărşălui."
- Ce înseamnă? - Credem că Protectorii
e numele unei bande din NYPD.
Grupuri similare au fost descoperite în LAPD.
Şi credem că ofiţerul Turley este unul din membrii lor.
Nu ăsta a fost obiectivul vostru.
Ci să evaluaţi dacă ofiţerul Turley a fost posedat de Diavol.
Da, şi dacă e un membru al Protectorilor,
răspunsul este cel mai probabil da.
Deci acest miracol din statul New York...
Eminenţă, avem un caz.
Încă n-am terminat. Dvs ne-aţi încurajat.
Aţi avut un caz. Încercaţi să-l transformaţi
în ceva care implică rasismul şi harta ta cu sigilii.
Aţi întrebat dacă ofiţerul Turley era posedat
când a ucis un şofer de culoare.
Asta e întrebarea la care încercăm să răspundem.
- Urmărind toţi aceşti poliţişti? - Nu, nu.
Urmărind o bandă de poliţişti din cadrul NYPD numită Protectorii.
Protectorii nu sunt o bandă.
Aşa se numesc poliţiştii în "S-a făcut dreptate".
Poftim?
Serialul TV. Faci să pară totul sinistru.
Nu e. E doar un serial TV, ca Lege şi Ordine.
Să trecem la următorul caz.
Şi dacă serialul e sursa răului?
- Despre ce vorbeşti? - Poliţiştii sunt influenţaţi
suficient cât să le copie sigilul.
Atunci de ce e serialul sursa răului?
Nu ştiu ce să cred despre asta.
De aceea ne ai pe noi.
Ce s-a întâmplat, Lex?
Haide.
Spune-mi, sau te omor.
Haide.
Nu vreau să mint, dar cred că mama mea vrea.
Nu, nu vrea.
Ba da, vrea.
În legătură cu ce?
Cu locul unde a fost.
Unde a fost?
Nu cred că ar trebui să spun mai multe.
Bine.
Uite ce spun eu.
Mama ta nu vrea să minţi.
Vrea să spui adevărul. Întotdeauna.
Chiar dacă o răneşte?
Adevărul n-o va răni pe mama ta. Doar minciuna.
Aşa crezi?
Ştiu.
Urmează-mă.
Unde te duci?
Urmează-mă.
Ce e aia?
E Eddie.
Eddie, Eddie al meu,
ofer acest sacrificiu în numele lui Lexis.
Are dubii.
Oferă-i luciditate, nu calamitate.
Bunico, ce faci?
El e Eddie.
Când ai nevoie de ceva, îi aduci un sacrificiu,
şi el îţi va da ce doreşti.
Vino aici.
Vino. Nu te muşcă.
Vino.
Bine, stai acolo.
Eddie, Eddie al meu,
ajut-o pe Lexis să înţeleagă.
Ajut-o să ştie când să facă ce trebuie.
Şi să spună mereu adevărul...
...chiar dacă doare.
Lexis, uite.
Uite.
Hai, scumpo.
Scumpo, haide!
Eddie, Eddie al meu.
Scoate mâinile pe geam!
Tăiaţi!
Cred că a ieşit bine.
Louie!
Hei.
Văd că încă încerci să scapi de guşă.
Tu încă arăţi ca un figurant în Kill Bill.
A treia săptămână de keto. Doar grăsime şi proteine.
Ce-i cu Echipa Trăsnită?
Ei sunt Kristen, David şi Ben.
- Salutare. - Bună.
Investigăm un caz pentru Biserică şi cred că ne-aţi putea ajuta, dle Carr.
Pentru Louie, oricând. Să ne plimbăm puţin.
Sunteţi fani ai serialului "S-a făcut dreptate?"
Am urmărit mult în ultimul timp.
- Da? - Foarte convingător.
Convingător? Doar atât?
E cel mai bun serial poliţist din lume.
Am văzut... scuze.
Am văzut câteva sezoane şi am găsit acest simbol.
Nu e un simbol. E un sigil.
Ce v-am spus eu?
Am văzut că unii poliţişti care urmăresc serialul
au început să-l folosească şi ei.
Da, ştiu.
De unde provine acest sigil?
E vechi, l-am primit de la unul din mentorii mei.
L-a folosit în Dragnet în anii '50.
Da?
Deci îl ai din Dragnet?
Da, cu toţii îl avem. Apare şi în CHiPs.
Şi în Starsky şi Hutch. În fiecare serial tv
- din ultimii 40 de ani. - Da.
E medalionul nostru norocos.
Sunt de la catering. Vă puteţi servi cu ce vreţi.
Dle Carr, avem un caz în care un poliţist
a tras într-un şofer neînarmat susţinând că a văzut o armă.
Vorbiţi de Jim Turley, nu? Groaznic.
Îi mai dăm ore suplimentare în tura de noapte.
E un tip de treabă.
- Ei de ce-s atât de ursuzi? - Le pasă.
Le pasă? Şi nouă nu ne pasă?
Noi doi trebuie să rămânem uniţi.
Crezi că serialul tău...
Serialele. Am cinci.
Crezi că influenţează comportamentul poliţiei?
Îmi plac întrebările astea. Nu vă opriţi.
Divertismentul e adevărata problemă, nu?
N-are nicio legătură cu comportamentul.
Da, dar eroul principal al serialului, Cliff Locke,
e un poliţist care nu joacă după reguli.
- Dar încheie cazurile. - Deşi abuzează suspecţi, agresează martori?
Dacă un copil joacă un joc video
şi apoi împuşcă copii la şcoală daţi vina pe jocul video, nu?
Copiii n-au insigne sau arme.
Serialele mele ajută oamenii să deosebească răul de bine.
Cliff Locke e un erou. Nu un antierou.
Nu e Tony Soprano sau Vic Mackey,
ci un erou real, inspiraţional.
- Dle Carr. - Cliff Locke îi face pe poliţişti
să vrea să fie mai buni.
De aceea NAACP şi AFL-CIO ne-au dat plăci.
De aceea aplicaţiile pentru poliţişti au crescut cu 30%
imediat după primul nostru sezon.
Şi eu am crescut diversitatea cu 30%
în toate cele cinci seriale ale mele.
Anul trecut am vrut să fac un serial
despre trei poliţişti din Park Slope,
pentru numele lui Dumnezeu, şi am fost refuzat.
Vedeţi, nu eu sunt problema.
Mi-e teamă s-o spun, dar problema sunt preferinţele publicului.
Puteţi ieşi şi striga că "Vieţile negrilor contează,"
şi o mulţime de oameni vă vor susţine.
Dacă scrieţi un serial
despre oamenii care strigă "Vieţile negrilor contează,"
veţi vedea cât de repede se schimbă situaţia.
Trebuie să mă întorc la muncă.
Mi-a făcut plăcere. Succes.
Hei, Mick.
E un megalomaniac.
Dar, urăsc s-o spun, are dreptate.
Deci ar trebui să încheiem cazul?
O să vorbesc cu Eminenţa Sa.
Te-ai întors în joc.
Bună, Ben.
Mi-a fost dor de tine.
Nu vorbi.
Ştiu că îţi exprimi cu greu sentimentele.
Deci, Cas-3.
De ce ai renunţat la genetică dacă n-ai greşit cu nimic?
De ce ai devenit un contractor stupid?
Uite ce progrese a făcut CRISPR fără tine.
Te-ai întors în joc.
Ce crezi că faci?
Mă joc.
Nu-mi plac jocurile video.
Păcat. Mie îmi plac, şi sunt foarte bun.
Doi contra unu.
Nu e corect.
David?
Am fost întotdeauna aici.
David.
E totul în regulă?
Voiam doar să...
vorbim puţin.
Despre?
Nu ştiu.
Despre iertare... poate.
Serios?
Ştiu.
Deci într-o lună vei deveni preot?
Dacă nu se întâmplă nimic, da.
- Ce s-ar putea întâmpla? - Nimic.
Sunt precaut.
Dumnezeu m-ar putea urî.
Eu l-aş putea urî pe Dumnezeu.
- E posibil? - Care variantă?
- Ambele. - Nu cred.
Dar...
Viaţa mereu mă surprinde.
Tu eşti cea mai apropiată persoană
pe care o respect care crede în Dumnezeu,
adevăratul Dumnezeu.
Dumnezeul supranatural.
Mulţumesc.
Ceea ce...
Ceea ce vreau să ştiu este
ce faci când nu crezi în Dumnezeu,
şi cauţi iertare?
Nu de la o persoană,
ci pentru ceva ce-ai făcut?
- Ce-ai făcut? - Nimic.
E o întrebare. E ceva... ipotetic.
Am făcut ceva în trecut de care nu sunt mândru.
Când eu şi Julia făceam cei 12 paşi,
ni s-a spus că dacă vrem iertarea
o putem cere cuiva mai măreţ decât noi.
Un copac, o pădure,
un oficiu poştal.
- Cu ce scop? - Recunoaşte
că există ceva mai măreţ decât tine.
Îţi permite să spui cuvintele "îmi pare rău" lumii
nu doar în mintea ta.
Trebuie să le spui...
cu voce tare, ştii?
Unui copac sau unui oficiu poştal?
Sau oceanului.
Nu tratezi acele lucruri ca pe Dumnezeu.
Cauţi ceva mai măreţ decât tine.
Sună absurd.
Da.
Dar iertarea înseamnă
"pacea care transcende înţelegerea."
Orice lucru logic, ca vizita la un psiholog
sau înghiţirea unei pastile,
n-o să-ţi dea adevărata pace.
Oamenii ştiu intuitiv că limitele empiricului sunt...
empirice.
Eşti nebun?
Da, sunt.
Da.
- Hei. - Îmi pare rău. Mă ierţi?
Sigur. Cum zici tu.
Nu, nu cum zic eu.
Te rog, iartă-mă.
Spune "te iert".
Te iert.
Du-te la un psihiatru.
Mulţumesc pentru efortul vostru şi scuze pentru deranj,
dar totul e în regulă acum.
Juriul l-a găsit nevinovat pe Turley.
- Glumeşti. - Nu.
S-a întors în poliţie, aşa că după cum vedeţi,
nu mai are nevoie de apărare.
Mi-a spus să vă mulţumesc.
Şi, Eminenţă, sindicatul vă va trimite
câţiva voluntari în duminicile următoare.
Deci Protectorii şi-au protejat un membru de-al lor?
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Juriul este independent.
Şi Jim a făcut o simplă greşeală.
Dar am un sfat pentru dv, dle Acosta.
Nu l-aş mai chestiona pe Mick Carr.
Este un om bun, şi a fost bun cu sindicatul.
- E o ameninţare? - Nu, nu, nu.
N-am ameninţa niciodată un seminarist.
Respectăm Biserica.
Dar vrem să ne respectaţi şi voi.
Anul trecut părintele Thomas a murit din cauze naturale.
Acum o săptămână, călugării au auzit sunete din mormântul lui.
Mănăstirea a deschis cripta
şi l-au găsit aşa.
Vaticanul vrea să-l propună pentru sanctificare,
dar mai întâi trebuie să ştie două lucruri.
Probele ADN, ca să fie siguri că e vorba de incoruptibilitate,
fără descompunere.
Şi probe ale unui al doilea miracol.
- Deci vreţi să le luăm noi? - Da.
Dar există o problemă, Trinitatea Sacră este o mănăstire silenţioasă.
Nu puteţi vorbi deloc cât timp veţi fi acolo.
S-a terminat cum trebuia, nu?
Juriile nu condamnă niciodată poliţişti.
La următorul caz.
Pe bune? Ce-am făcut?
Sincer, nu ştiu ce-am făcut, dle ofiţer.
Nu vă faceţi griji, dle Shakir.
Voiam să mă asigur că ajungeţi cu bine acasă.
- Pardon? - Lumea poate fi periculoasă.
Voiam să mă asigur că nu păţiţi nimic.
O seară plăcută.
David, unde eşti?
- Între Third şi Lamb. - Cred că suntem intimidaţi de poliţie.
Da, suntem.
Trebuie s-o suni pe Kristen. Eu nu pot.
Bine. Imediat.
Salut, Ben, ce este?
Se întâmplă ceva acolo?
Fac bagajele pentru excursia noastră.
Nu ştiu ce să iau. Probabil nu un costum de baie, nu?
David şi cu mine suntem intimidaţi de poliţie.
Ne-au oprit şi ne-au percheziţionat.
Pentru că l-am chestionat pe Mick Carr.
De ce?
Cred că mulţi poliţişti sunt pe statul lui de plată,
şi cred că vor să-l protejeze.
Nu se întâmplă nimic acolo?
Nu, nimic.
- Bine. Ai grijă. - Bine.
Şi tu ai grijă.
Da, şi tu.
Mira. Sunt eu.
Nu, sunt bine.
Adică nu ştiu.
E cineva în curte şi vrea să ne sperie.
Urăsc să fac asta, dar ai putea să...
Ar fi grozav.
Bine, mulţumesc. Bine, pa.
Pleacă! Am o armă!
Te împuşc!
Nu mă sperii.
Nu mă poţi speria.
Bună, Kristen.
Nu ne-am văzut de mult.
Mă bucur să te văd.
Nu exişti.
Eşti o manifestare a vinei mele.
Ar avea logică dacă te-ai simţi vinovată,
dar amândoi ştim că nu e cazul.
E din cauza pastilelor prescrise de Dr. Boggs.
Încă mai halucinez. Nu eşti real.
După ce iei o viaţă, nu mai există nimic similar, Kristen.
La început eşti puţin nervoasă,
poate şi puţin stângace.
Şi apoi devine foarte uşor.
Taci din gură!
Acel moment când îşi dau ultima suflare...
e incredibil.
M-aş apleca să ascult.
Şi m-aş uita în ochii lor
la fel ca noi doi acum.
Şi amândoi am şti
că eu am fost ultima persoană pe care o vor mai vedea vreodată.
Şi în acel moment e ca şi cum aş fi Dumnezeul lor.
Şi aşa ai fost tu... pentru mine.
Ai fost Dumnezeul meu.
Ai meritat să mori.
Victimele tale nu!
Nu mişca! Poliţia! Aruncă arma!
Am spus s-o arunci!
Kristen?
Mira. Bună.
Ce faci? Cu cine vorbeai?
Mi s-a părut...
că aud pe cineva în curte.
Am venit cât de repede am putut. Eşti bine?
Da.
Mi s-a părut că văd pe cineva acolo.
Ce-i ăsta?
E pioletul meu.
Da, văd asta.
E zimţat.
Este.
Şi fiica ta...
nu era sigură dacă ai învelit-o.
Ai vorbit cu ea?
Da. Mama ta ne-a lăsat.
Lexis e o fată bună.
Este.
Sunt vinovată, Mira.
Anya, poţi să ne laşi puţin?
Kristen...
- E adevărat. - Kristen, vreau să nu spui nimic.
LeRoux a fost un ticălos.
Un criminal în serie.
Îţi ameninţa familia.
Şi tu eşti o persoană bună.
Eşti o mamă suburbană drăguţă
cu patru copii dulci la Şcoala Catolică.
Conduci o camionetă şi ai o prietenă poliţistă.
Mira...
Nu. Nu spune nimic.
LeRoux a primit ce i se cuvenea.
Le-am spus superiorilor, tipul avea sute de duşmani.
Probabil nu vom şti niciodată cine l-a ucis.
Unii oameni merită să moară.
Poliţiştii ştiu asta mai bine ca oricine.
Poftim. Pune-l într-un loc sigur.
Vom spune că am văzut un bărbat de culoare.
Tu ai ieşit şi l-ai speriat.
Traducerea şi adaptarea: jarvis
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania