A început ca o lumină.
O lumină puternică, strălucitoare.
Am crezut că m-a orbit.
M-a făcut să mă gândesc la mama care vorbea despre cum îngerii i-au apărut lui Ezechiel.
Cărbuni de foc aprinşi.
A plutit în aer,
la circa 500 de metri la dreapta mea.
Şi apoi...
- S-a mişcat. - Cât de repede ?
Câţiva G, zbura cu viteză şi accelera rapid.
Avionul meu ajunge la Mach 2. Chestia asta era mai rapidă.
De 5 ori mai rapidă.
A zburat direct spre mine, atât de repede încât mi s-a părut că trece prin mine.
Şi am devenit brusc...
Foarte calmă.
Toate temerile pe care le aveam dispăruseră. Am simţit... pace.
Şi crezi că ai văzut...
Un înger ?
- Nu. O AFP. - Ce e ăla... Un OZN ?
- Aeronavă Fără Pilot. - Când s-a întâmplat asta ?
18 februarie, 1633 Eastern time.
Şi de ce nu nu putea acest obiect să fie alt avion,
sau o dronă, sau altă tehnologie ?
Zbura la Mach 10, de zece ori mai repede ca viteza sunetului.
Şi n-am auzit boom-ul sonic.
Nu pot spune sigur ce-am văzut,
dar ulterior m-am simţit mai aproape de Dumnezeu
decât m-am simţit vreodată.
E pilot ?
Unul foarte decorat.
A venit la noi fiindcă nu ştie dacă a văzut un înger
sau... altceva.
Biserica e conştientă de reputaţia ei de a fi
cumva lentă în a investiga genul acesta de lucruri.
Biserica va lua în considerare existenţa extratereştrilor ?
Biserica e receptivă.
Nu există nimic în natura esenţială a lui Dumnezeu
care să-L prevină să creeze viaţă unde crede de cuviinţă.
Astea sunt alte incidente similare nedovedite
ale altor enoriaşi, pornind din anii 1980.
Deci vreţi să evaluăm credibilitatea pilotului ?
Da.
Mă uitam pe siturile OZN
să văd dacă au mai fost incidente similare pe 18 februarie la 4:33 p.m.
- Şi ? - Ei bine, au fost.
Cineva cu numele "Inertia-negation-17"
la Universitatea Syracuse. Era singur în campus,
a văzut o rază de lumină pe cer şi un fel de aeronavă.
Interesant.
Un profesor de la Syracuse
i-ar oferi credibilitate căpitanului. Poţi lua legătura cu el ?
Da, i-am trimis deja un email.
Mă întâlnesc mâine în campus cu el.
9:00 a.m., la Inginerie. Vrei să ne întâlnim acolo ?
Nu, mă întâlnesc cu comandantul lui Cassie ca să-i verific spusele.
Bine. Unde eşti acum ?
- Când ? - Acasă.
- Trebuie să închid. - Cât de rău e ?
Bine, te sun mai târziu.
- Afaceri ? - Da.
Bună.
Vreau să te previn.
Nu te-aş sfătui să faci asta. O văd pe Kristen separat.
Ar putea exista conflicte de interese.
Nu căutăm ceva de lungă durată, Kurt. Avem nevoie de un sfat.
Dar dacă ne trebuie ceva pe termen lung,
ne-ai putea recomanda altcuiva ?
Atât timp cât cunoaşteţi limitările acestui lucru.
Le ştim.
Bine. Cu ce vă pot ajuta ?
Am fost plecat de câteva luni,
cu afaceri în Colorado,
şi când m-am întors acasă,
am observat că...
Kristen s-a schimbat.
- În ce fel ? - Îi sare uşor ţandăra,
se enervează, se autoflagelează.
Ce fel de autoflagelare ?
Ţi-am spus că m-am ars din greşeală.
- Atunci de ce se tot repetă ? - Nu se repetă.
- S-a întâmplat doar o dată. - Stai. Despre ce vorbim ?
Vorbim despre arsuri pe piele.
De la cuptor.
Arsuri accidentale pe stomac.
Şi ce fel de probleme cu furia ?
A bătut un bărbat la supermarket.
- Faci să sune mai dramatic decât a fost. - E pe internet, Kristen.
- L-ai lăsat lat. - A dat cu capul de tejghea.
- Stai. Cum adică e pe internet ? - Cineva avea un iPhone şi a înregistrat.
Da, dar nu arată ce s-a întâmplat înainte.
Tipul ăsta a intrat în faţă, m-a făcut scorpie.
- Deci l-ai lovit ? - L-am luat la bani mărunţi.
L-ai lăsat lat cu o pungă de cartofi prăjiţi îngheţaţi.
Bine, opriţi-vă, amândoi.
Kristen, e rândul tău.
Nu neg că m-am schimbat.
Acum şase luni, dacă omul ăsta mi-ar fi intrat în faţă,
i-aş fi spus: "scuzaţi-mă, dle. Există o coadă aici".
Şi când m-a făcut scorpie, m-aş fi simţit rău,
m-aş fi dus acasă, aş fi fiert la foc mic vreo 40 de ore,
gândindu-mă cum aş fi putut să tratez situaţia diferit.
Şi aş fi făcut un ulcer suburban.
În schimb, am acţionat.
Acum când mă simt nedreptăţită,
dau vina pe cel care m-a nedreptăţit, nu pe mine.
- Deci ţi se pare un lucru bun ? - Da.
E responsabilizare. Aşa vreau să se simtă şi fiicele mele.
- Aşadar, fără să te judec... - Da.
De ce crezi că te-ai schimbat, Kristen ?
Din cauza muncii mele.
- Cu Biserica ? - Da.
De ce anume ?
Mă provoacă,
mă pune într-o poziţie proactivă în faţa ameninţărilor.
Şi acest filmuleţ online... unde l-ai văzut ?
Unde ? E pe YouTube.
Şi fiicele voastre l-au văzut ?
Ce ?
Ai spus că vrei ca fiicele tale să fie mai proactive.
Au văzut acest filmuleţ ?
Doamne. S-a terminat, scorpie.
- O, Doamne. - Aia e mama ?
Da. Nu-ţi dai seama ? Uite-l pe tatăl tău, chiar acolo.
L-a pocnit.
"Super Mama bate un bărbat care s-a băgat în faţă".
- Nu. Asta spune ? Da. - Super Mama salvează ziua.
- Asta a făcut tipul ? A intrat în faţă ? - Da.
- Cum ai găsit filmuleţul, bunico ? - E viral.
Stai. Mama e celebră ?
Familia noastră e celebră ?
- Vreau să-l văd din nou. - E foarte tare.
Ceea ce mi se pare interesant este de ce tatăl vostru n-a spus nimic ?
Poate a spus, după ce camera s-a închis sau ceva.
- Probabil a spus. - Da, da, sigur.
Dumnezeule !
Mamă !
Vreau să fiu exact ca ea.
La o parte, Laura.
Nu, n-o să mai pot vedea.
Te plesnesc peste faţă.
Pe 18 februarie, divizia 177 Aeropurtată a oprit trei F-16
din baza aeriană din Atlantic City,
ca să investigheze reperarea unei AFP pe radarele noastre.
- Deci mai erau alţi doi piloţi ? - Da.
Îmi puteţi spune ce-au văzut ?
La 4:28 p.m., corporaţia civilă CongoRun
a lansat un satelit de comunicaţii în zonă.
Dar căpitanul Sampson a văzut această aeronavă
venind spre ea şi trecând prin ea.
Asta a declarat.
- Dar tu o contrazici ? - N-o contrazic.
Faptele o fac, şi de aceea căpitanului i s-a interzis să mai zboare.
Mulţumesc, colonele.
Cu plăcere.
Întotdeauna ajutăm Biserica.
Colonele, crezi în O.Z.N. - uri ?
Eu ? Nu în mod oficial.
Neoficial ?
Avioanele civile şi invenţiile
ne-au întrecut abilitatea noastră de a ţine pasul.
Când am auzit despre o AFP, primul meu gând a fost:
civilii umple cerul cu alte avioane.
Nu sunt din spaţiul cosmic.
Sunt din garajele din Illinois şi Wisconsin.
Salut. Ben Shakir.
Inertia-negation-17 ?
Ţi-am trimis email-ul despre...
Tu eşti Ben ? Te-am crezut mai bătrân.
Tu eşti...
Inertia-negation-17.
Bună.
Deci, pe 18 februarie, ce-ai văzut ?
Îmi cer scuze. Mai întâi, cum te cheamă ?
Asha. Am văzut un avion accelerând în linie dreaptă
în atmosferă la Mach 5 sau peste.
A trecut de la o poziţie statică
la o ascensiune verticală accelerată într-o secundă.
Ştii că forţele G ar fi zdrobit orice fiinţă vie dinăuntrul ei ?
Asta dacă n-au descoperit tehnologii de contracarare a efectelor forţelor inerţiale.
Crezi că a fost o tehnologie care nu există pe Pământ ?
Cred că am văzut ceva extraterestru.
Dar l-am şi simţit.
- Ce vrei să spui ? - A venit jos
înspre mine, şi lumina... a trecut prin mine.
Şi ai simţit ceva ?
Asta ţi s-a întâmplat şi ţie ?
Nu, unei alte persoane intervievate, un pilot al Forţelor Aeriene.
M-am simţit bine, fericită.
- Bucuroasă ? - Sigur.
Dar ca să fiu complet sinceră... Fumasem multă iarbă în seara aia,
poate că am fost doar drogată.
Deci nu vi s-a părut credibilă ?
Colonelul ei spune că a văzut un satelit de comunicaţii CongoRun.
Am vorbit cu cineva care a confirmat spusele căpitanului Sampson.
- Cu cine ? - O adolescentă pe nume Asha.
A văzut şi simţit acelaşi lucru.
Şi de ce nu e important asta ?
Am discutat, tânăra avea 17 ani şi fumase marijuana.
Înţeleg.
Trecem mai departe. Mulţumesc.
Te rog, Doamne.
Unde eşti ?
Nu înţeleg.
N-ar fi trebuit să fie asta.
Nici măcar nu înţeleg.
Leland, ştiu că vrei să te întreb "ce ?"
Dar orice ai spune e o glumă, aşa că du-te acasă. Nu am timp pentru asta !
Te rog, ajută-mă.
Fă-l să dispară !
Ce ?
Purtam rozariul tău stupid la gât ca o glumă.
Şi când m-am dus să mă culc...
m-a atacat.
Un fel de...
fiinţă înaripată.
Ca un...
vampir, sau ca un... monstru.
Încerca...
Încerca să mă dezmembreze.
Am ţipat la el să se oprească,
dar...
Vreau să pleci.
Eşti consilierul meu spiritual.
David, spune-mi ce să fac.
Pleacă naibii odată !
Eşti atât de preocupat să nu fii păcălit
încât vei ignora un strigăt de ajutor ?
EVIL SEZONUL 2 EPISODUL 9
Da, da, vin.
Sunt eu, Ben.
Vreau să te uiţi la imaginile din apartamentul lui Leland.
- Ai înregistrarea ? - Da, acolo.
Bine, la ce oră ?
Nu ştiu. Azi-noapte devreme.
A venit în camera mea pe la 2 noaptea, aşa că...
încearcă o jumătate de oră înainte.
Acolo.
- După ce ne uităm ? - O viziune.
A lui sau a ta ?
Arată de parcă ar avea o viziune ?
Sau un coşmar.
Sau...
Ştie că-l înregistrăm.
De ce ar avea un laptop pe canapea ?
Te-a crezut ?
Că am avut o viziune ? Nu la început.
Dar ai fost convingător ?
Desigur.
Şi ai fost convingător fiindcă parţial a fost adevărată ?
Ce vrei să spui "adevărată" ?
Duşmanul e subtil.
Te prefaci că ai nevoie de un exorcism,
dar în acelaşi timp, vrei în secret un exorcism ?
E cel mai ridicol lucru pe care l-am auzit vreodată.
Ce e ăla ?
- Un raport. - Către ?
Manager.
Ascultă-mă.
Asta e o înşelăciune. Întotdeauna a fost.
Urmez exact planul,
aşa că nu-mi pune la îndoială dăruirea.
Nu dăruirea. Voinţa.
Voinţa mea... e perfectă.
Nu văd sângele necesar.
Vrei sânge ?
Vreau să te văd din nou în câteva zile.
Şi Leland, la următoarea sesiune,
nu uita să-ţi aduci jurnalul cu vise.
Ştiu ce-am văzut.
Era un OZN.
Doar că nu mai vorbesc cu nimeni despre asta.
De ce ?
Pentru că m-am săturat ca lumea să se uite la mine de parcă aş fi nebună.
S-a terminat, scorpie !
Mă duc eu.
Nu, mergem amândoi.
- Bine, întrunire de familie. - Ce-am mai făcut de data asta ?
V-aţi uitat la filmuleţ pe YouTube ?
Da. A fost foarte tare.
I-ai tăbăcit fundul.
- Nu spune "fund". - Laura.
- Dar ai făcut-o. - Ascultaţi...
Tatăl vostru şi cu mine am vorbit, şi...
Am fost foarte stresată.
Dar fiind departe n-a ajutat.
Nu aprobăm comportamentul meu.
Dar, mamă, oamenii de pe internet vor să fie ca tine.
N-ar trebui. Am exagerat.
- Bine. Deci asta e ? - Nu.
Mai vrem să vorbim şi despre cum merg lucrurile.
- Cum funcţionăm ca o familie. - Da.
- Ce-am făcut ? - Nimic. E vorba de noi.
Ştiţi, amândoi avem slujbe.
Pe care trebuie să le păstrăm.
Şi ne aşteptăm ca voi să vă descurcaţi aici.
Aşa că mă duc în Colorado pentru ultima oară
ca să închid afacerea noastră.
- De ce ? - Fiindcă vreau să fiu mai mult timp acasă.
- Vreau să fiu cu voi. - Deci ăsta e planul.
Tata o să mai fie plecat o lună, să închidă afacerea.
- Când pleacă ? - Într-o săptămână.
- Bunica o să aibă grijă de noi ? - Da.
Dar doar... pentru puţin timp.
Dar cred că Lynn se poate ocupa de voi.
Nu.
Am luat deja decizia.
- Staţi jos. - Luaţi loc.
Şi cred că ar trebui să mâncăm mai des împreună la cină.
- Devenim mormoni ? - Oamenii nu fac asta.
Nu, devenim o familie care mănâncă împreună la cină.
Doar mormonii fac asta, tată.
Răspund eu.
- Nu. Staţi aici. Mă duc eu. - Ai înfuriat-o.
Aţi întrecut măsura. Aţi întrecut măsura.
Cred că am făcut o greşeală.
Ştiu. Şi eu cred că am făcut.
Bine, care a fost a ta ?
Ignorarea căpitanului Sampson.
Am verificat celelalte cazuri OZN ignorate de parohie.
Toate cazurile sunt femei, toate descrise ca isterice.
Şi cred că ar trebui să verificăm
dacă într-adevăr a avut loc o lansare a unui satelit CongoRun.
Am făcut deja asta. Vecinul meu lucrează pentru ei.
N-a fost nicio lansare.
Erau trei avioane în aer în acea zi.
Sampson, Ruffins şi eu. Noi n-am văzut nimic.
Căpitanii Terrence, Ruffins, David Acosta.
Salut.
Zburau în acelaşi timp cu căpitanul Sampson.
Am crezut că Forţele Aeriene nu vor să facă publice numele.
I-am spus colonelului Tremé că nu s-a lansat niciun satelit,
aşa că a vrut să vadă cum a exagerat căpitanul Sampson.
Există vreo posibilitate ca dna căpitan Sampson
să fi văzut ceva ce voi n-aţi văzut ?
Nu, nu din câte ştim noi.
- Căpitane ? - Da ?
Eşti de acord ?
Da.
Bine, atunci, vă mulţumesc foarte mult pentru timpul dv, dlor ofiţeri.
Am o întrebare procedurală pentru tine, căpitane.
- Da, dle. - Nu. Scuze.
Nu pentru tine. Pentru căpitanul Ruffins.
Ăsta e email-ul meu.
Dacă există ceva, oricât de mic, mi-ar plăcea să aud.
Nu există nimic, dle.
Tatăl meu a fost în Forţele Aeriene. A fost mecanic, aşa că înţeleg.
Crezi că ştie ceva ?
Cred că era foarte tăcut.
Care-i treaba ?
Cred că e ceva în neregulă cu laptopul meu.
Te poţi uita la el ?
E la ora două.
- Deci vezi şi tu asta ? - Recepţionat.
Ce naiba e chestia aia ?
Ia-ţi singură cina ! E timpul meu !
Doamne.
Sheryl.
Sheryl, o secundă.
Nu e vorba de sex. E vorba de sânge.
- Leland, nu ne împăcăm. - Nu de asta sunt aici. Ştiu.
De fapt, îmi trebuie puţin sânge de-al tău.
- Nu mult. - De ce ?
- Sunt atacat. - Dumnezeule.
Eşti atât de previzibil.
Îţi spun adevărul. Am nevoie de tine.
Mă mai gândesc.
Acum dispari şi ocupă-te de problemele tale.
Doamne.
Deci astea sunt de la celălalt pilot ? Cel tăcut ?
Da, presupun.
Arată-mi-l din nou.
Ai trimis asta episcopului Marx ?
Da, noaptea trecută.
- Ce se petrece ? - Nu ştiu.
Ne-au spus să aşteptăm aici în caz că au întrebări.
Căpitane Sampson, sunt părintele Katagas
de la Academia Papală de Ştiinţe.
Deşi dacă recunoşti accentul,
sunt în realitate din Brooklyn, la 20 de km de aici.
Căpitane, te rog, ia loc.
Hei.
Ce se întâmplă ?
O întrunire.
Din câte înţeleg, asta ai văzut pe 18 februarie ?
Aşa e, părinte.
Şi le-ai spus evaluatorilor noştri că ai
simţit ceva când acest obiect aparent a zburat prin tine, aşa este ?
- Da, părinte. - Bine.
Şi ai simţit furnicături în picioare când acest obiect a trecut prin tine ?
- Nu. - Bine.
Ai simţit furnicături la degete ?
- Nu. - Dar spui că ai simţit bucurie şi pace ?
Da, părinte.
Şi această senzaţie a rămas cu tine ?
Da.
A rămas cu tine într-un mod care poate fi cuantificat ?
Suntem examinate medical înainte şi după zbor.
Tensiunea mea arterială după zbor era scăzută,
şi nu mai aveam hipertensiune.
Şi asta continuă până astăzi ?
Da, părinte.
Ai mirosit ceva când acest avion a trecut prin tine ?
Nu sunt sigură. E posibil.
Vezi acel dispozitiv, căpitane ?
Îţi va oferi 12 mirosuri,
unul după altul.
Vreau să-mi spui când mirosul pe care-l mirosi e identic
sau se apropie cel mai mult de obiectul care te-a traversat.
Da, părinte.
Asta s-a mai întâmplat înainte ?
E prima dată când aud.
Eşti gata, căpitane ? Când miroşi ceva similar,
strânge din pumn, bine ?
Primul miros.
Eminenţă, au mai existat cazuri asemănătoare ?
Da.
Biserica ia în serios OZN-urile ?
Biserica ia în serios toate progresele ştiinţifice.
Atunci trebuie să fim implicaţi.
De-asta sunteţi aici.
Nu, voiaţi să ne lăsaţi pe hol, Eminenţă.
Biserica nu vrea să facă public interesul ei în acest incident.
Vaticanul, dacă n-aţi observat, tinde să fie privat.
Sunteţi sigură, căpitane ?
Da, părinte.
Ăsta este mirosul ?
Părintele Katagas vrea să se întâlnească cu voi trei.
Vreau să vorbesc
cu această tânără, Asha, despre care spuneţi că a văzut acelaşi lucru.
- De ce ? - Vă ajuta investigaţia Vaticanului.
Vaticanul a mai avut alte rapoarte de incidente OZN ?
David, nu trebuie să...
Vaticanul a primit sute de mii de rapoarte.
Le analizăm pe cele mai serioase.
Vaticanul crede în viaţa extraterestră ?
Vaticanul crede în ceea ce există.
Şi dacă există,
schimbă povestea păcatului originar.
- Cum aşa ? - Dacă există alte fiinţe,
ar putea fi libere de păcatul originar ?
Nici nu ar şti ce este ?
Sau noi suntem misionari,
cărora li s-a cerut să împărtăşească evanghelia,
cum am făcut cu băştinaşii din Noua Lume ?
- Unde ne-a adus asta. - Da.
E un loc uşor de ocupat, cu abilitatea voastră
de a cumpăra ce vreţi, de a mânca ce vreţi.
Vă rog, returnaţi proprietatea băştinaşilor.
E uşor de făcut.
Daţi ce li se cuvine celor care au locuit aici iniţial.
Analizaţi Landback.
Trebuie să plec. Îmi pare rău.
Mă poţi pune în legătură cu această tânără, Asha ?
Dle şi dnă Bouchard, vă mulţumesc că aţi venit.
Nicio problemă.
- Ce s-a întâmplat ? - Laura.
Arăta un filmuleţ colegelor ei cu o femeie
care a pornit o luptă, şi a spus că e mama ei
care îşi apără drepturile.
Dna Dean, profesoara ei, i-a confiscat telefonul,
şi i-a spus Laurei să nu mintă,
că femeia din filmuleţ era evident o infractoare.
Laura a făcut-o mincinoasă pe dna Dean,
şi de aceea ne aflăm acum aici.
Laura spunea adevărul.
Eu sunt în acel filmuleţ.
Aşadar...
Ce vreţi de la noi ?
Ca să fiu mai precisă,
Laura n-a făcut-o pe dna Dean doar mincinoasă.
A folosit cuvântul care începe cu "F".
Ăla e computerul meu ?
Da.
L-ai dezmembrat ?
Da. Era ceva în el.
Ceva plantat.
Cum a ajuns...
Nu ştiu. A umblat cineva la laptopul tău ?
- Leland a fost aici. - Şi eu mă gândeam tot la asta.
Ştii, i-am umblat la computer. Poate ţi-a întors serviciul.
Să-l arunc, să iau unul nou ?
Nu. Am o idee mai bună.
Poartă-te ca şi cum ai lucra.
Bine. Bine, acum ai uitat tu ceva.
Du-te la raftul cu cărţi.
Bine, îl cauţi. Nu-l găseşti.
Nicio acţiune prea specifică.
Bine, ajunge. Ajunge.
Bine, bine, bine.
Cât mai fac asta ?
Avem nevoie cam de 10 minute, după care pot repeta bucla.
Te-ai gândit vreodată,
dacă Leland a făcut asta computerului meu,
poate si imaginile de la Leland sunt o buclă ?
Da.
Kurt, ai timp pentru mine ? Nu, s-a înrăutăţit.
Îmi afectează familia, fetele. Bine, grozav.
Ne vedem în curând.
Scuzaţi melodrama, dnă Bouchard.
Şoferul meu ştie un singur drum spre orice destinaţie.
Sunt Edgar Loudermilk.
I-ai putea spune şoferului să se mişte ?
- Am plecat. - Doar un minut, Kristen.
Nu mai lucrez la Procuratură. Ar trebui să vorbeşti cu ei.
Încă 18 secunde.
Pardon ?
E mai devreme.
Mă auzi bine ?
Filmuleţul pe care l-ai primit al unui presupus OZN.
Nu e tehnologie extraterestră. Nu e nici măcar supranatural.
E o dronă rusească.
Ştim de ceva timp de existenţa ei,
dar am evitat o declaraţie publică.
Vrem ca ruşii să creadă că n-au fost detectaţi
pentru a descoperi ce vor să facă.
Cu alte cuvinte, dnă,
tu şi colegii tăi evaluatori aţi dat de o operaţiune secretă
cu scopul descoperirii unor tehnologii străine confidenţiale.
Guvernul vostru vă cere să încetaţi orice investigaţii ulterioare ale acestui zbor.
Înţelegeţi ?
Nu sunt sigură.
Înţeleg.
Cartea mea de vizită.
Sună-mă dacă tu sau echipa ta mai aveţi alte întrebări.
Şi cu asta, vă mulţumesc pentru atenţie.
- Vorbeşti serios ? - Asta a spus.
- Cuvânt cu cuvânt. - Şi tu l-ai crezut ?
Nu vreau să-l cred, dar...
Briciul lui Occam. Cea mai simplă şi mai directă explicaţie.
Bine. O să... O să vorbesc cu episcopul.
Sunt dezamăgit.
Voiam să fie adevărat.
Ştiu. Şi eu.
Vii ?
Încă nu.
Ce este ?
- Putem vorbi puţin ? - Sigur.
N-am vorbit de ceva timp.
- Am fost ocupaţi. - Da.
Deci...
mai ai o lună până la hirotonisire.
Cum e ?
Ciudat.
Ai îndoieli ?
Da.
Voiam să merg la terapist,
şi apoi mi-am dat seama că ştiu exact ce-o să-mi spună.
Îmi pot imagina în minte.
Şi... n-am vrut să aud.
Ce avea să-ţi spună ?
Că ar trebui să caut cauza furiei mele,
a ostilităţii şi anxietăţii,
şi să găsesc un mod pozitiv de a le canaliza.
Îmi pare rău. Am fost prea indiscret.
Nu, eu am venit la tine.
Deci, de ce eşti furioasă ?
Pentru că urăsc oamenii.
Urăşti oamenii ?
Da.
Îi urăsc.
Îmi iubesc fetele, pe tine.. te plac,
pe Ben îl tolerez.
Dar zilnic mă uit la toţi,
la fiecare persoană,
şi îmi dau seama că sunt oribili.
Şi nu vreau să aud că în esenţă toţi oamenii sunt buni,
sau că vor să facă binele, fiindcă nu cred că vor.
De ce devii preot ?
Ce schimbare de subiect.
Mama mea m-a botezat de mic.
Tatălui meu i s-a părut o prostie.
Viaţa lui consta în artă şi sex.
Viaţa ei: rugăciunea şi împărtăşania.
Am fost atras mai mult de stilul de viaţă al tatălui meu.
Am urmat acel stil de viaţă până să zicem... acum cinci ani ?
Julia ?
Atunci am aflat că ştiinţa nu îmi explică viaţa.
Ca şi cum aş fi avut un manual cu instrucţiuni
despre cum să construieşti o bicicletă,
dar după ce a fost construită,
nu-ţi explică modul de funcţionare.
Ştiinţa e cel mai bine folosită ca ştiinţă,
nu ca filozofie sau religie.
Atunci m-a atras stilul de viaţă al mamei.
Părea să înţeleagă.
Ce ? Ce să înţeleagă ?
Oamenii fac lucruri rele.
Oamenii... sunt răi.
Încearcă să nu dezvăluie asta
fiindcă americanii sunt obsedaţi de puritate.
Nici măcar nu pot lăsa să se vadă că ceva nu e în regulă.
Şi există o singură soluţie.
Iisus ?
Nu.
Iertarea.
Oamenii care-şi cer iertare.
Asta e ?
Da.
E mai greu decât pare.
Americanilor nu le place să-şi ceară scuze.
Sunt îngrijoraţi că vor părea slabi.
Deci crezi că ar trebui să...
îmi cer scuze ?
Nu ştiu ce te frământă, Kristen.
Ştiu că eşti tristă.
Ştiu că eşti rănită.
Dar nu-ţi pot spune exact ce să faci.
Nu cred că am ajutat.
Nu ştiu.
Nu fii preot.
De ce ?
O să-mi lipseşti.
O să fiu aici.
Îmi pare rău.
Pentru ?
Că n-am fost eu însămi.
Ai răbdare cu mine ?
- Ce mai faci, bătrâne ? - Ce mai faci ?
Asha, ei sunt David şi Kristen.
V-aţi întâlnit ?
- Da. - Da, acum.
Revenim imediat.
Scuzaţi-ne.
Mulţumesc că i-aţi adus pe cei doi martori.
Ai primit raportul nostru, nu ?
Se pare că a fost tehnologie rusească.
Da, v-am văzut raportul,
şi l-a văzut şi acest domn, Victor LeConte.
- E din Roma. - Bună.
David.
Kristen.
Ben.
- Bună. - Kristen...
Acesta e omul are te-a abordat ieri ?
- Da. - Şi ţi-a spus cum îl cheamă ?
- Da. Edgar... - Loudermilk.
Da, face parte din Departamentul American de Securitate Internă.
49 de ani, episcopalian. Soţia lui e evreică.
Merge la Biserică doar de Crăciun şi de Paşte.
Ce se întâmplă ?
Dl Loudermilk nu spunea adevărul.
Acest aparat nu e tehnologie rusească.
De unde ştiţi ?
Ben, lucrez cu servicii secrete din toată lumea:
America, Franţa, blocul estic, Rusia.
Am investigat acea informaţie, şi am ajuns la o concluzie
mai certă decât la cea care poate ajunge o ţară.
Eşti din Serviciile Secrete Papale.
Sunt un prieten al Vaticanului, David. Asta e tot.
Se numeşte "Entitatea", nu ?
Am auzit alţi oameni numind-o aşa.
Eu nu.
Le-am rugat pe Cassie şi Asha să ne însoţească la Roma
pentru alte evaluări, şi au acceptat.
Am vrea să vă oferim acea invitaţie şi vouă.
Nouă ? La toţi trei ?
- Corect. - Toate cheltuielile plătite ?
Vreau să semnaţi aceste clauze de confidenţialitate.
RSM Fertility ?
Ai vrut să văd asta, nu ?
Habar n-am despre ce vorbeşti.
Să luăm lucrurile pe rând, bine, David ?
Aşadar...
iată-ne.
Din nou împreună.
Ai mai avut viziuni cu îngeri ?
De fapt, nu. Mulţumesc de întrebare.
Eşti creştină acum ?
Iisus fie lăudat.
A fost o glumă.
Ce faci ?
Ai cerut sânge.
Ai fost la un supermarket şi ai cumpărat sânge de porc.
- Nu. Sânge uman. - Serios ?
- Al cui ? - Al tău.
Să vedem de cine ascultă acum Managerul...
de cel mâncat sau de cel ce mănâncă.
Ce s-a întâmplat ?
Nu înţeleg.
Le-am sunat pe căpitanul Sampson şi pe Asha, au spus că au anulat totul.
Mă întorc la Roma. N-am de ce să rămân.
- Şi investigaţia ? - Amândouă au recunoscut că mint.
Nu, mint acum.
- Ai filmuleţul. - Da, dar îmi trebuie mărturiile lor.
Entitatea e interesată de RSM Fertility ?
Nu.
Şi aş lăsa-o baltă, David.
Ce vreţi să spun ?
Am minţit. E simplu.
N-ai minţit. E vorba de Departamentul de Securitate Internă ?
Te ameninţă ?
Sau Helen ? A spus ceva ?
Zbor din nou.
Doar asta contează pentru mine.
La revedere.
Ce ţi-au oferit ?
De ce ţi-ai schimbat povestea ?
M.I.T. Merg acolo la anul.
- Destul de bine, nu ? - Eşti o fată deşteaptă.
Puteai ajunge acolo de una singură.
Glumeşti ?
Succes.
Ştii că va trebui să restitui aia, nu?
Da.
Da, da, mâine.
Diseară trebuie să efectuăm un experiment important.
Am văzut un OZN odată.
- Ba nu. Hai. Ce miros ? - Ba am văzut !
- Trandafiri. - Foarte bine. Foarte bine.
Făceam...
Făceam alpinism.
Eram la jumătatea vârfului Lost Arrow în Yosemite.
Dormeam într-un cort suspendat.
Şi am văzut... Am văzut o chestie trecând pe lângă mine.
La nivelul ochilor mei.
Şi n-am spus nimănui despre el,
pentru că n-am crezut că o să mă creadă.
Avea vreun miros ?
- Căpşuni ? - Nu, OZN-ul tău.
Nu.
Dar ştii ce ? M-am schimbat.
Azi aş spune tuturor că am văzut acel OZN.
În asta m-a transformat slujba asta.
Am devenit o gură bogată.
Nu, doar sinceră.
Vată pe băţ ?
Asta e mirosul OZN-ului lor.
- Serios ? - Da.
Lumea e ciudată.
Asta e tot ce ştiu.
Beau pentru asta.
Da.
Mă duc după RSM Fertility.
M-am săturat să aştept Biserica.
Vrei să mă ajuţi ?
Sigur.
De ce nu ?
Mulţumesc.
Haide. Foarte puţin.
Nu mai am nevoie.
M-am decis să o iau într-o altă direcţie.
- Bine. - Stai, stai. Am pregătit cina.
Şi vreau să vorbim despre ceva.
E o propunere de afaceri. Intră.
- Am un cuţit în poşetă. - Am un cuţit în şort.
Vom fi atenţi unul la altul.
Foarte obraznic din partea ta.
Ştiam că o să fii curioasă.
Ia loc. Ia loc.
Poftim.
Îţi place capră cu curry ?
Deci care e propunerea de afaceri ?
Deschidem un motel împreună ?
Ar fi distractiv.
Ar fi, nu-i aşa ?
- Revin imediat. - Bine.
Da.
- Sper că-ţi place picant. - Nu e nicio problemă.
- Nu-mi place coriandru. - Îl urăsc.
Deschide nişte vin.
Roşu sau alb ?
Roşu, cred.
E mai... potrivit.
Şi... voila.
Da, eu sunt. George.
Vă spun aceste lucruri, şi nu sunt sigur că mă ascultaţi.
Aţi face bine să ascultaţi asta.
Îmi fac griji pentru Kristen.
Eram foarte apropiaţi.
Până când m-a înjunghiat cu foarfeca aia.
Va fi lovită exact unde locuieşte.
E vorba de copiii ei.
Mai ales Lexis.
E bine ?
- Este... ? - Demonică ?
Pe fata aia o aşteaptă multe probleme.
Răul din Kristen ar putea fi cauza ?
Şi Ben e o preocupare.
Prietena lui, Vanessa.
N-am crezut că o să ajungă atât de departe, dar...
- Cine ? - Maggie.
Sau ar trebui să spun sora ei ?
E reală.
Şi Sheryl.
Cât de adâncă e groapa asta pe care şi-o sapă singură ?
Lucrurile sunt tot mai rele pentru toţi.
Sigur o simt.
Să nu spuneţi că nu v-am prevenit.
Traducerea şi adaptarea: jarvis
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania