Eminenţa Sa a spus că ai avut o transformare spectaculoasă.
Da, şi în timp ce îi scriam, aş vrea să-mi ofer serviciile.
O să te ascult, dar mă îndoiesc de nevoia unui alt consilier.
Nu. Ar fi o poziţie voluntară.
Soră. Soră.
- Îmi pare atât de rău. - Am fost botezat.
Bine. Bine.
În timp ce scriam, ca mulţumire.
Nu sugerez s-o înlocuiţi pe dna Bouchard.
Nu. Deşi nu e credincioasă.
Exact de ce avem nevoie, un observator imparţial.
Sper să ofer relaţionare, empatie radicală.
Sunt în poziţia unică de a-i consilia pe cei afectaţi spiritual.
Îi pot privi în ochi
şi le pot spune: "Ştiu exact prin ce treci".
Mulţumesc, soră. Mulţumesc.
Când Adam a păcătuit,
natura umană a fost transformată,
şi astfel, toată omenirea a moştenit păcatul originar.
Nu crezi că mă vor întreba de ce vreau să devin preot ?
Nu e un interviu pentru un director de croazieră.
Asta va determina dacă vei fi sau nu hirotonosit.
Se înţelege de la sine că vrei să fii preot.
Sau nu ?
Soră, când ai devenit măicuţă ?
La 19 ani. De ce ?
Şi n-ai vrut niciodată o familie sau copii ?
Asta nu ajută.
Soră, nu ştiu dacă fac ce trebuie.
Să-mi petrec toată viaţa fără o soţie ?
Fără copii ? Singur ?
- Tu eşti singură ? - Nu.
- N-am vrut copii. - Dar ?
A existat un bărbat care s-a îndrăgostit de mine,
dar a...
David, am un dar, ca şi tine.
Ni s-a deschis o uşă, care vine cu responsabilităţi.
Dar când eşti în peştera lui Platon,
şi-ţi rupi lanţurile, şi te întorci spre lumină,
nu te mai poţi întoarce.
Şi dacă... vreau să mă întorc ?
Leland Townsend pune presiune pe monsenior
ca să-i ofere o poziţie permanentă în biserică,
consiliindu-i pe cei posedaţi.
- N-o să se întâmple niciodată. - Desigur că o să se întâmple.
Dacă ai îndoieli, David, ocupă-te de ele,
fiindcă războiul începe.
- Deci i-am raporta lui Leland ? - Nu, nu.
După cum spuneam, ar semna documente.
Care să-l apere de eventualele procese.
- Se reduce la responsabilitate. - Totul se reduce la responsabilitate.
- Ce s-a întâmplat cu Dumnezeu ? - Totul se întâmplă atât de repede.
Lasă-mă câteva zile să-mi revin, David.
Nu trebuie să te pregăteşti pentru o hirotonisire ?
Intră.
- Mersi că ai venit, Kristen. - Am vrut să te sun...
- Îmi cer scuze. - Nu, lasă-mă pe mine prima.
- Nu. Nu trebuie să... - Vreau s-o fac, Kurt.
Nişte... scuze terapeutice.
Ultima oară când am fost aici eram...
Medicamentele şi restul îmi afectau percepţiile,
şi te-am învinovăţit pentru lucruri care evident nu erau adevărate.
- Şi îmi cer scuze. - Mulţumesc.
Pari... mai calmă.
Nu mai am halucinaţii.
- Serios ? - Da, niciuna în ultimele patru zile.
Ce s-a întâmplat ?
Un respect mai mare pentru efectul placebo.
- Singur nu poate rezolva totul. - Ştiu, şi vreau să mă întorc aici.
- Bine. Joia viitoare ? - Da.
Între timp, dacă nu te superi,
- vreau să te întâlneşti cu cineva. - Să mă întâlnesc ?
Un prieten de-al meu a cerut să te vadă.
În regulă.
Soţia mea a murit acum un an. Cardiopatie ischemică.
Avea doar 44 de ani.
A fost...
Îmi pare foarte rău.
În ultima lună, Nathan a simţit o prezenţă în casa lui.
Crede că durerea lui a deschis o uşă către...
ceva.
I-am spus lui Nate despre munca ta. Vrea să vadă dacă îl poţi ajuta.
Munca mea ţine de...
- chestii religioase. - Sincer să fiu,
sunt catolic, dar nu sunt religios.
Nici Kristen de altfel.
Nu cred în fantome sau în apariţii, dar...
se întâmplă ceva în casa mea.
- Am văzut ceva. - Ce ?
O formă. Umbra unui bărbat.
Am întrezărit-o într-o oglindă în spatele meu,
sau în reflecţia unei ferestre.
Asta a ţinut câteva săptămâni.
Şi apoi, dintr-o dată,
aparent n-a mai fost interesat de mine.
Am început să-l văd lângă fiul meu, Elijah.
Îl urmăreşte pe el acum.
Ce vrei să spui "îl urmăreşte" ?
A avut loc un accident. Elijah şi-a rupt mâna.
N-a fost un accident.
Există ceva în casa mea, şi îl vizează pe fiul meu.
Ar putea fi infestare demonică sau ar putea fi nimic.
Da.
Vrea să trec diseară pe acolo.
De ce seara ?
Aparent atunci apare entitatea.
Entităţile demonice nu sunt ca fantomele din casele bântuite.
Nu aşteaptă venirea serii.
Ştiu...
Probabil o să mă duc singură.
- Nu, vin şi eu. - Nu trebuie.
Nu vreau să te implic în asta. E...
- Kristen, dă-mi adresa şi ora. - Bine.
Mersi, David.
Ştiam că n-o să poţi rezista.
E doar o vizită amicală.
- Când eşti hirotonisit ? - Săptămâna viitoare.
Numărătoarea inversă.
Vrei să afli dacă există o alternativă mai bună ?
Nu. Doar să vorbim.
Lasă-mă să-mi termin slujba.
Biserica Catolică are câteva atuuri,
dar nu merită să-ţi pierzi libertatea pentru ele.
Te duci unde-ţi spun ei, faci ce vor ei.
În timp ce aici...
Asta e biserica mea.
Acolo sunt tinerii noştri, repetând pentru seara de teatru.
Grupa de alfabetizare. Poate fi cam zgomotoasă.
Voluntarii încearcă să-i ajute pe cei ce au nevoie
de aplicaţii pentru locuri de muncă, eseuri pentru şcoală.
Ne pregătim pentru un marş BLM în centru.
Cât timp ar dura autorizarea lui prin Arhiepiscopie ?
O decizie ar întârzia să apară până când vom protesta pe străzi.
Deci părăsiţi Biserica în loc să încercaţi s-o schimbaţi ?
E cam greu să schimbi 2,000 de ani.
Te deranjează vreodată faptul că n-o să fii niciodată Papă ?
Nu vreau să fiu Papă.
Şi nu sunt sigur că e adevărat.
Italienii nu vor accepta niciodată un Papă negru.
Sunt creat după chipul lui Dumnezeu, nu al Papei.
Dumnezeu nu e cel văzut la televizor.
Ar fi un loc pentru tine, dacă vrei.
Ai fi o forţă majoră. Gândeşte-te la asta.
Ce cauţi ?
- Scuze. - Da.
Ce faci cu aia ?
Păi...
Uneori oamenii cred că văd ceva, dar de fapt reacţionează la sunete.
Aşa că ascult sunetele unei case.
- Am înţeles. - Da.
I-am spus deja asta lui David,
dar m-am gândit să vă urmez, să scriu o carte despre asta.
- De ce ? - Fiindcă munca voastră e fascinantă.
- David ce-a zis ? - Nu.
Da.
Probabil îşi face griji că o să ne faci să arătăm
- ridicol. - Nu, n-aş face asta.
- Aş fi respectuos. Aş... - Scuză-mă.
Am fost împins.
- De către cine ? - Nu ştiu.
Nu eram acasă când s-a întâmplat, dar el era singur în casă,
şi a spus că a simţit că cineva l-a împins.
- Te mănâncă ? - E altceva.
Ce ?
Simt că se târăsc gândaci pe dedesubt.
Şi când încerc să mă scarpin, simt că mă muşcă.
În cât timp îl dai jos ?
Trei săptămâni. Apoi urmează "evaluarea".
- Ce-i aia ? - Daunele făcute de ploaie.
- Ce e deasupra ? - Podul.
O, Doamne.
- Eşti bine ? - Scuze. Ar fi trebuit să vă spun.
- Vrei să urc eu ? - Nu, nu. Sunt bine.
- Ce e ? - Nimic. Doar mirosul.
Scuze. Toate lucrurile lui Terri sunt acolo sus,
şi nu pot... Nimeni nu face curat.
Nu vrei să venim acolo să te ajutăm ?
Nu, mă descurc.
Măiculiţă.
Bine.
O să termin repede.
Bine, dormitorul este...
- Ce? - Nimic. Vorbesc singur.
O altă chestie în legătură cu cartea este că ar putea converti oameni.
- Te superi dacă ţii asta ? - Nu. Ai fost vreodată în Bali ?
Mulţi oameni cred în medicină şi spirite acolo.
Ajung să le confunde.
Mirosul.
Da, ceva a murit aici.
E ceva.
Daunele provocate de apă.
- Ai nevoie de ajutor ? - Nu, mă descurc.
Uneori uit că lucrăm cu o puştoaică de 12 ani.
Doamne. Ce e mirosul ăla ?
- Da. - Nu ştiu, dar nu-i de la ploaie.
Seamănă cu rugina.
Nu ştiu. Poate n-ar trebui să-l deschidem.
De ce nu ?
- Ce este ? - Nu ştiu.
- O mumie ? - În folie cu bule ?
Dacă aş avea o mumie, aş înfăşura-o în folie cu bule.
EVIL SEZONUL 2, EPISODUL 12
Mulţumesc mult că faci asta, Lynn.
- E un băiat foarte drăguţ. - Suntem subiectivi, desigur.
E puţin cam timid la început.
Dar suntem siguri că n-o să-ţi facă probleme.
Sună-ne dacă îţi face.
Toate numerele de urgenţă sunt pe frigider.
- Sunt sigură că ne descurcăm. - Şi eu sunt sigură.
Sebi ?
Vrei să vii să-ţi iei rămas bun de la mami şi tati ?
Ora de culcare e 8:30.
Noi ar trebui să ne întoarcem pe la 9.
- Sună bine. - În regulă.
O să asculţi de Lynn diseară, da ?
Bine. Pa.
Pa. Ne vedem mai târziu.
- Pa, copii. - Pa.
Haide.
Ce-ar trebui să facem ? Ai vreo idee ?
Vrei să joci un joc ?
Nu eu aleg jocurile. Ci prietenul meu.
Prietenul tău decide mereu ce vrei să te joci ?
Da.
- Şi tu n-ai nimic de spus ? - Spune că trebuie să-l ascult
pentru că e mai mare ca mine.
Suntem prieteni acum. Ce zici de Jenga ?
- De-a v-aţi ascunselea ? - Bine.
Ascunde-te şi eu te găsesc.
- Număr până la 10 ? - Închide ochii.
Bine.
Unu... doi... trei... patru...
cinci... şase...
şapte... opt... nouă... zece !
Cine nu e gata, îl iau cu lopata !
Sebi nu-i aici ? Trebuie să mai caut.
Nu-l găsesc nicăieri.
De ce nu te ascunzi ?
Sebi ?
Ce faci ?
Haide, Sebi. Hai să ne jucăm.
Prietenul meu a spus că nu pot.
Ăla e prietenul tău ?
- Păpuşa ? - Mi-a spus să nu mă mişc,
aşa că nu pot să mă joc. Îmi pare foarte rău.
Ne putem juca altceva.
- Poţi să-mi spui. - Nu.
Îmi place de-a v-aţi ascunselea.
Dar trebuie să fac ce-mi spune,
pentru că doar pare mic, dar de fapt e mare.
A fost a soţiei mele, dar a jurat că a scăpat de ea.
De ce a scăpat de ea ?
A adus-o de la un târg de vechituri acum 10 ani,
şi tipul care i-a vândut-o i-a spus...
nişte poveşti ciudate despre reguli de îngrijire.
Ei i s-a părut amuzant,
- dar pe mine m-au deranjat. - Care sunt regulile ?
Dacă nu faci ce spune Eddie, te răneşte.
- Eddie ? - Aşa îl cheamă.
Şi de unde ştii ce vrea ?
Mi-a spus că o s-o arunce. Poate că i-a spus să n-o facă.
Ar trebui să-i verific toxicitatea.
- Te superi dacă iau păpuşa ? - Te rog.
- Cum a fost să fii dădacă ? - Bine.
- Mă duc la culcare, mamă. - Bine.
- Eşti bine ? - Da.
Bine, toată lumea afară, acum.
Nu uitaţi. Ce e mai important ? Să fiţi deştepte sau...
- Să fim amuzante ! - Exact.
Acum duceţi-vă să primiţi o educaţie marginală.
- Pa, bunico ! - La revedere.
- Pa, bunico. Te iubesc ! - Pa. Vă iubesc.
- Pa. Pupici ! - La revedere !
Plecaţi. Bine.
- Hei. - Hei.
- Ai un copil aici ? - Nu.
- Te-am urmărit. - Da ?
- E cam sinistru. - Ce planuri ai ? Vreau să mă ajuţi.
Cu ?
Vreau să joc un joc, dacă ai timp.
Depinde. Ce joc ?
Te rog să faci două lucruri. Dacă le faci, îţi dau un lucru.
Eu fac două lucruri, tu unul ? Nu pare corect.
Dar lucrul pe care-l fac pentru tine e de nepreţuit.
- Termenul e subiectiv, nu ? - Nu, nu este.
- Ce lucruri fac pentru tine ? - Tocmai ăsta e jocul. Nu ştii.
Nu urăşti orice stradă pe care mergi, orice colţ, ştiind că va fi acolo ?
De data asta nu vei şti.
- Astea sunt birourile tale ? - Nu am birouri permanente.
- Plutesc. - N-am ştiut că poţi face asta.
Pot face multe lucruri care te-ar putea surprinde.
Vreau să-ţi pui ăştia pentru întâlnire.
- Am o întâlnire ? - Da.
- Rezolvă ăsta. - Când ?
Acum, în timpul întâlnirii.
Ultimul lucru: mai e un bărbat în acea cameră.
Numele lui e Asa. Nu există.
Singurul lucru de care-ţi pasă e rezolvarea acelui puzzle,
până când mă auzi rostind cuvântul "narcisă".
Şi apoi vreau să te duci la el,
să numeri până la trei, şi să-l loveşti peste faţă.
- Doar nu vorbeşti serios. - Nu ?
- Edward, aici erai ! - Asa, ce mai fac copiii ?
Pot să-mi numesc copii enervanţi ?
Sunt drăguţi.
Asa Linder.
- Începem ? - Da.
Ţi-i aminteşti pe Jim, Tom şi Jerry.
Da, cei trei magi.
- Bine, Ed. Te ascultăm. - Mulţumesc.
Va trebui să transferi flota de pe numele S.R.L-ului.
- Şi apartamentele. - Pardon ?
După ce o afacere a fost dizolvată, trebuie să transferi toate bunurile
- din S.R.L. înapoi la... - Stai, stai.
Am crezut că găsim soluţii.
Asa, firma ta oferă prea multe servicii ca să aducă profituri.
Vrei să fii o companie "totul pentru toţi",
şi nu eşti.
Am petrecut ultimii 15 ani construind locul ăsta.
Şi asta e parte a problemei. 15 ani, e prea mult.
Ţi-am plătit milioane de dolari ca să găseşti o soluţie.
Bunica obişnuia să spună:
"Dacă te trezeşti narcisă şi vrei să fii un trandafir,
atunci va fi o zi lungă".
Problema ta, Asa, e că eşti o narcisă.
Sheryl, ai nevoie de ceva ?
O, Doamne.
Mi-a părut bine să te văd, Asa.
- Ai fost incredibilă. - Da.
Da.
Bună, noi suntem Whitney şi Travis Festa.
- Lynn a stat cu Sebi al nostru. - Da, bună. Mă bucur să vă cunosc.
Ne cerem scuze că venim neanunţaţi.
Doar că păpuşa favorită a lui Sebi lipseşte.
Şi e ataşat emoţional de ea. Nu poate dormi fără ea.
Suntem îngrijoraţi să nu-i întrerupem rutina.
Sigur. E de înţeles.
Urăm să întrebăm asta, dar...
E vreo şansă ca păpuşa să fie la Lynn ?
Nu încercăm să sugerăm că a luat-o.
Poate că doar...
a pus-o din greşeală în geanta ei.
Nu văd cum ar fi putut face asta.
O poţi întreba pe fiica ta ? Te rog ?
- Ţi-am fi recunoscători. - Sigur.
- O întreb şi vă sun. - Ai putea afla acum ?
Nu, doarme. Vă sun eu. Noapte bună.
Hei.
Nu vreau să mai faci pe dădaca pentru ei.
Am păpuşa lor în geantă, dar n-am furat-o.
- Atunci cum de o ai ? - Nu ştiu.
Cred că Sebi a pus-o acolo. Cred că îi e frică de ea.
Bine... Părinţii lui o vor înapoi.
Ia-o, o să le spun că a fost o greşeală.
- Bine. Super. - Bine.
Unde e ? Cine mi-a umblat în geantă ?
- Ce s-a întâmplat ? - Care-i problema ta ?
- Laura, ce-ai făcut ? - Aveam o păpuşă în rucsac,
şi a dispărut.
- Mereu îmi atingi lucrurile. - Tu ai luat-o ?
Hei !
- Să ne liniştim. Ce se petrece ? - Cred că Lexis a furat-o.
- Ba nu. - Nici nu ştiu
- despre ce vorbeşti ! - Bine, trebuie să fie undeva.
Haideţi să ne uităm. Fiecare să ia o cameră.
- Caut eu aici. - Eu mă duc în bucătărie.
- Nu, eu rămân aici. - La o parte.
Daţi vina pe mine. Sigur.
Ce e ? Ce te preocupă ?
Te deranjează vreodată faptul că n-o să fii niciodată Papă ?
Nu.
- Te deranjează că ai putea fii ? - Nu.
Măicuţă, acel bărbat care s-a îndrăgostit de tine,
regreţi vreodată că nu te-ai dus cu el ?
Acel bărbat.
A devenit un agent imobiliar renumit în Philadelphia.
S-a căsătorit. A avut trei copii.
Şi apoi pe 18 august 2008, a intrat într-un Wendy's,
a luat un cheeseburger, s-a întors la maşina lui,
l-a mâncat... şi s-a sinucis.
De ce ?
Fiindcă soţia lui divorţase de el. Fiindcă copiii lui nu vorbeau cu el.
- Fiindcă era singur. - Îmi pare rău.
Aşa că atunci când mă întrebi ca măicuţă, dacă sunt singură:
nu, nu sunt.
Nu sunt niciodată atât de singură.
Ştiu că sunt în viaţă, şi nu ca să vând proprietăţi imobiliare.
E un război la cel mai înalt nivel.
Şi de-asta eşti în viaţă, David.
- Cu cine-ai vorbit ? - Cu nimeni.
Prostii.
Oricine îţi pune aceste întrebări, întreabă-l asta:
cum fac faţă răului ?
Cred în puterile demonice ?
Şi dacă nu cred, de ce le ascultă ?
- Vreau doar o viaţă normală. - Păcat. N-o poţi avea.
Bărbatul ăsta avea poza şi numărul meu în portofel.
De-aia am fost chemată de poliţie la Wendy's.
Şi asta e cea mai tristă parte.
N-avea numărul soţiei lui. N-avea numărul copiilor lui.
Avea numărul unei măicuţe pe care n-o văzuse de 30 de ani.
Nu eşti singur, David. Asta e vestea bună şi rea.
Dumnezeu e aici.
Ca şi Diavolul.
De ce ai părăsit Biserica ?
- Te gândeşti serios să pleci ? - Vreau doar să ştiu.
N-am părăsit biserica. Am părăsit preoţia.
- De ce ? - Am încetat să mai cred în ea.
- Scandalele ? - Desigur.
Violul copiilor te poate afecta.
Şi nu faptul că ai întâlnit o măicuţă cu care voiai să te căsătoreşti ?
M-ai căutat pe Google ?
Am părăsit biserica fiindcă m-am îndrăgostit ? Sigur.
Dar sunt aici, la biserica mea, slujindu-l pe Dumnezeu,
şi cred că ar trebui să mi te alături.
O parte din rolul meu în biserică este ajutorul dat la exorcisme.
Ajutarea oamenilor atacaţi spiritual.
Cum te descurci aici cu aşa ceva ?
Şi oamenii de aici sunt atacaţi spiritual,
de credite ipotecare, împrumuturi studenţeşti,
poliţişti care trag în ei.
- Şi răul satanic ? - Chestiile hocus-pocus ?
Iubesc biserica.
Iubesc sutanele, mirosul, liturghiile.
Dar trăiesc în secolul 21.
Nu cred într-un Diavol cu coadă şi coarne ascuţite.
Cred în diavolul crucii arzânde şi al poliţistului corupt.
Atunci de ce mai crezi în Dumnezeu ?
- Ce vrei să spui ? - Suntem în secolul 21.
De ce crezi în Dumnezeul miracolelor şi al rugăciunilor ascultate ?
Crezi că trebuie să cred în Diavol ca să cred în Dumnezeu ?
Cred că trebuie să crezi în...
ceea ce tu numeşti hocus-pocus.
Dumnezeu e la fel de hocus-pocus ca Diavolul.
Am o întrebare pentru tine.
Uită-te la oamenii din biserica ta care efectuează exorcisme.
Priveşte-i.
Din experienţa mea, toţi sunt fuduli.
Nu şi tu.
Dar uită-te la ceilalţi exorcişti. E doar un spectacol pentru ei.
Vor doar să se dea mari cu arsenalul lor spiritual.
Aşa ceva nu e biblic.
E o bandă desenată creştină.
Rămâi. Ajută-mă să încep protestul.
Nu, au nevoie de mine.
Doar se fac că au nevoie de tine, dar în realitate nu au.
Un tânăr de 15 ani a încercat să-şi taie braţul
deoarece casa lui e infestată demonic.
Am sperat că lipsa păpuşii ar rezolva problema.
Dar umbra s-a întors aici azi-noapte, în camera asta.
- Elijah e teafăr ? - A simţit gândaci
sub ghips, aşa că a luat cuţitul ăsta, şi...
şi-a tăiat ghipsul.
O, Doamne.
O să sting lumina.
- De ce ? - Ultraviolete.
Am găsit un compus toxic numit ABS în păpuşă.
Asta mă va ajuta să găsesc urme.
- Cum e ? E încă în spital ? - Peste noapte.
S-a rănit la braţ, a trebuit să fie operat.
Ce e asta ?
Ce ?
Cred că Nathan Katsaris şi Elijah suferă posibile atacuri de panică.
E o reacţie foarte comună la stres întâlnită la văduvi.
Asta explică starea lui psihică.
Dar aceste forme de pe pereţi ?
- Ben ? - Ciclul termic.
Modul prin care căldura se mişcă printr-un spaţiu.
Dacă umiditatea dinăuntru e mare, şi ventilaţia e precară,
- particulele de praf se pot uni. - În aceste forme ?
Dacă proprietarii anteriori au avut decoraţii de Halloween, de exemplu.
- David ? - Nu ştiu.
Familia lui crede că e vorba de infestare demonică.
Bine, o să-l trimit pe Gregory.
N-ar trebui ca părintele Amara să se ocupe de acest caz ?
Nu, pentru o infestare nu e nevoie de un preot.
Avem un om specializat în curăţarea caselor de entităţi demonice.
Gregory se poate ocupa.
Eu sunt Gregory. Am venit pentru infestare.
Ştiu.
Da.
Să fie clar.
Dacă mă minţi în legătură cu orice te întreb diseară,
- am ieşit pe uşă. - N-are niciun motiv să mintă.
E imperativ să-mi formez
o imagine precisă a stării morale a acestei familii.
Ştii de ce nu există infestări în case abandonate ?
Fiindcă nu e nimeni să le observe ?
Fiindcă răul atacă doar unde există un suflet vulnerabil.
Asta nu e în catehism.
E în catehismul lui Gregory Beale,
născut din 11 ani de înlăturat maleficul din astfel de locuri.
Pare şucărit.
De fiecare dată când apăr Biserica, întâlnesc pe cineva ca el.
- Tu ai fost. - O să ţi-o dau înapoi.
Dar mai întâi vreau să mă joc cu ea.
Lasă-mă s-o văd.
- Lasă-mă. - Nu, eu o deschid.
- Atunci grăbeşte-te. - Aşteaptă.
- Aia e păpuşa bunicii. - Ce ?
- E a bunicii. - Nu, nu e. E a lui Lynn.
Atunci Lynn a luat-o de la bunica.
Ce faci ? Lexis, întoarce-te.
- Lexis, dă-mi-o înapoi. - Nu e a lui Lynn.
- Bunico ? Bunico ? - Bunica nu-i aici.
Aici o ţine.
Ce face cu ea ? De ce are o păpuşă ?
- Cere lucruri. - Ca de exemplu ?
- Lexis, nu. - De ce nu ?
De-aia.
Încerci să mă sperii.
Vreau să mănânc doar asta pentru tot restul vieţii.
E ca o floare, nu-i aşa ?
- Da. - Felul cum o aranjează ?
Seamănă cu o narcisă.
Te pot ajuta cu ceva ?
Nu trebuie să fii formal, Charles.
- Ce... - M-am testat, după cum mi-ai sugerat.
Poftim.
- N-o cunosc pe această femeie. - Tu eşti soţia ?
Pentru că n-ai de ce să-ţi faci griji.
E totul în regulă.
Vreau ca toţi în afară de David,
să stea cât mai departe posibil în timp ce facem asta.
E pentru siguranţa voastră.
Zepar. Vechiul meu adversar.
Gamigin.
- Nu. - Ce...
- Asta va populariza ce faceţi. - Nu.
Va face ca totul să pară ridicol. Nu.
Acest loc îţi aparţine acum.
Mulţumesc.
Zepar. Vechiul meu adversar.
Cine e ?
Boop.
Kurt ? Eşti bine ?
- Ce se întâmplă ? - Nimic. Eu...
- Nimic. - Aşteaptă.
Ai ceva pe nas.
- Două sarcini. - Da.
Acum e rândul tău.
Rândul meu pentru ce ?
Pentru acel lucru unic şi nepreţuit
cu care îmi eşti dator ? Îţi aminteşti ?
Să mergem.
L-ai primit deja.
Ai învăţat cea mai mare lecţie. Puterea ta interioară.
Glumeam. Glumeam.
Stai, stai, stai. Asta m-a durut.
Ce faci pentru mine ?
Sper să fie ceva bun.
Ai absolvit.
Ăsta e capul străbunicului meu.
Familia noastră a vrut mereu să ţină o bucată din patriarhia noastră aproape.
Această moştenire a trecut din generaţie în generaţie.
Şi acum tu eşti succesoarea mea.
Acesta e sigilul tău.
Vreau păpuşa înapoi.
- De ce ? - Nu v-am spus totul.
Când soţia mea trăia, îi oferea daruri lui Eddie
să-l ţină fericit.
Râdea, dar era superstiţioasă.
Ştiu că sună ciudat, dar poate că trebuie să fac la fel.
S-a întâmplat ceva ?
Am văzut din nou umbra azi-noapte. Exorcismul n-a funcţionat.
N-o să rezolvi nimic oferind daruri păpuşii.
- Ştii asta ? - Nu ştie.
- Dar eu ştiu. - N-ar strica.
Şi ani de zile soţia mea a dat daruri păpuşii, nimic nu s-a întâmplat.
Eu am convins-o să se oprească.
Eu am ascuns păpuşa în pod,
şi o lună mai târziu, soţia mea moare din cauza inimii.
A fost ciudat.
Pari mai afectat decât de obicei.
Ultima săptămână m-am chinuit.
- În legătură cu hirotonisirea ? - Da.
Nu ştiu dacă fac ce trebuie.
David.
Noi doi vorbim deja de un an
despre toate, de la Dumnezeu la moarte, la cum să fii,
şi tu mă inspiri.
Nu sunt de acord cu tine.
Dar... Ştiu că vrei să fii bun.
Sunt atât de puţini oameni care vor să fie buni.
Mă îngrijorez ce se va întâmpla dacă dai cu piciorul la ocazia asta.
Ştiu că sunt ipocrită pentru că spun asta,
dar cred...
Cred că oferi echilibru.
Există tot felul de oameni răi, şi cred că tu le oferi echilibru.
Mărturisesc...
Îmi place timpul nostru petrecut împreună.
Dar ce e mai important, mi-am dat seama, este...
Ca tu să fii preot. Diferit.
Te întrebi vreodată cum ar fi fost dacă totul s-ar fi întâmplat diferit ?
Dacă te-aş fi întâlnit înainte de toate astea,
ce ne-am spune unul altuia ?
Ştii că m-am gândit la asta.
Am fi îndrăgostiţi ?
Du-te să fii hirotonosit.
Bună, Ed.
Tatăl.
Fiul.
Duhul Sfânt.
Sunt pregătită. Folosiţi-mă.
Traducerea şi adaptarea: jarvis
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania