Numele meu e Molly Woods.
Și sunt astronaut.
Soțul meu John, inginer în robotică,
a creat un robot asemeni unui om pe nume Humanich.
Am adoptat prototipul ca și fiu al nostru. Numele lui e Ethan.
Totul s-a schimbat când am plecat în spațiu
într-o misiune individuală de 13 luni.
Nu am venit singură acasă.
- Sunt însărcinată. - Cum e posibil?
Copilul, o parte uman, o parte extraterestru,
nu a semănat cu nimic din ce a văzut lumea vreodată.
Cum ai crescut așa repede?
Și era periculos.
- Eventual... - Fugi!
Mi-am pierdut ambii fii.
- Ethan! - Mamă!
- Și pe soțul meu.
Uni oameni spun că am înnebunit.
Asta e o mușamalizare! Asta e!
Luați-vă mâinile de pe mine!
Eu spun că povestea e mai amplă.
Depinde de mine să găsesc adevărul...
Înainte să fie prea târziu.
Anterior în Extant...
Potrivit cunoștiințelor dvs, nicio formă de viață extraterestră
a pășit pe planeta Pământ.
Ești sigur că e mort?
- Era periculos, Molly. - Ethan!
Humanich a fost declarat proprietatea Guvernului American
pentru motive de securitate națională. - Nu e proprietate... e fiul nostru!
- Când mă duc acasă, Julie? - Acum asta e casa ta.
Credem că nu sunteți încă gata de reintegrare.
Ai auzit de acea femeie? Pântecele ei, perforat?
Chiar nu sunt nebună.
Spune doamna care a evadat din sanatoriu,
iar apoi a intrat pe scena mea de crimă.
Cred că știu ce s-a întâmplat aici.
Acela e un ordin judecătoresc...
Iar ea e un martor într-o investigație de omucidere.
O s-o aduc înapoi în 72 de ore, în aceeași stare.
Vrei să-mi spui despre ce naiba e asta.
Asta nu e o investigație de omucidere.
E o invazie.
Cum stăm, Shayna?
Echipa SEAL e pe poziție, așteaptă ordinele dvs.
Afișați-i pe ecranul mare.
- Echipa Bravo e pe poziție. - Echipa Alpha gata să pătrundă.
- Stare? - Ținta a fost confirmată.
L-am încolțit.
Dle, echipa Alpha e pregătită să pătrundă. Așteaptă ordinul dvs.
Corect.
- Spuneți-le să intre. - S-a confirmat.
Echipa Alpha, intrați.
Mișcați! Mișcați!
Coridorul din Nord-Vest e gol.
Contact inamic, etajul doi Sud-Est. Ținta e în vizor.
Potrivire vizuală confirmată. Puteți interveni.
Mâinile la vedere! Nu mișca! Mâinile sus!
Ce faci?
- Stai! Oprește-te! Ora șase! - Pune arma deoparte!
- Se întorc unul împotriva celuilalt? - Scoateți-i de acolo.
Echipa Alpha, opriți-vă. Eliberați zona și retrageți-vă.
Dacă mă auziți, echipa Alpha, eliberați zona și retrageți-vă.
Nu atacați ținta.
Anulați misiunea. Repet, anulați misiunea.
Fiți gata, țintiți, foc!
Prezentați arm.
- Ce se petrece? - E Molly Woods.
A ieșit.
Unde mergem?
- Înapoi la centrul de recuperare. - De ce?
Nu cred în omuleți verzi cu arme laser.
Nici eu!
Zece minute și începi să vorbești despre extratereștri,
mergem înapoi la ferma fericită.
Bine, atunci ce se întâmplă cu cazul tău, Sherlock?
În regulă.
E timpul pentru medicamentele tale. Poate fac să dispară marțienii.
Nu. Nu le iau.
Uite, te-am scos de la recuperare,
ce mă face responsabil pentru acțiunile tale, bine?
Nu îmi permit să umbli ca un maniac ce-i curg balele.
Așa că... ia-ți afurisitele de pastile.
Haide.
Dacă ai scos un maniac ce-i curg balele de la recuperare,
e pentru că sunt singura ta speranță să rezolvi cazul ăsta.
Așa că dacă vrei să te ajut,
și să-ți spun cum știu că a fost însărcinată, de exemplu,
atunci trebuie să gândesc clar, și asta înseamnă fără pastile.
- Începe să vorbești. - Hrănește-mă mai întâi.
Ethan, micul dejun!
Știu că nu e weekend...
dar am cedat și am făcut clătite cu ciocolată!
Îmi pun frișcă pe ale mele, să nu mă judeci.
Cum e noua ta cameră?
A trebuit să mă uit pe 3 site-uri diferite să găsesc cuvertura aceea.
Nu e aceeași.
Nu e exact la fel, dar e destul de asemănătoare, nu crezi?
Clătite sau cereale? Alegerea dealerului.
Nu vreau nimic.
Haide, au ciocolată în ele.
- Urăsc ciocolata. - Nu e adevărat. Haide...
- Înainte să se răcească. - Am spus că nu vreau nimic.
Bine. Ce vrei?
Îi vreau pe părinții mei.
Ethan, am vorbit despre asta. Nu e posibil chiar acum.
- Tatăl tău nu mai e. - Dar mama e încă în viață.
Da, dar nu poate să aibă grijă de tine chiar acum.
Dar pot să mă duc acasă când e mai bine, nu?
O să vedem. Dar pentru moment, între timp...
o duci bine aici.
Ai camera ta și jocurile tale și jucăriile tale și...
destul de curând, o să te simți ca acasă.
Dar nu e casa mea.
- Pentru moment, este. - O urăsc.
Bine, îmbracă-te; mergem la lucru.
- Nu merg. - Ethan, îmbracă-te!
Nu ești mama mea!
Pot să-ți mai aduc ceva? Cafea? Ceai?
- Un miel la grătar? - Nu, sunt bine.
În regulă. Să încercăm din nou, bine?
Cum ai știut că e însărcinată?
- Am recunoscut simptomele. - De unde?
Și te rog, nu-mi spune "extratereștrii."
O veche prietenă.
O astronaută care a fost lăsată însărcinată în spațiu.
Însărcinată de către cine?
Tocmai mi-ai spus să nu spun.
Știi că am fost astronaut, nu?
Am petrecut foarte mult timp în spațiu,
făcând experimente pe organisme și cum se adaptează și supraviețuiesc.
Și cât timp am fost acolo, am descoperit acest...
spor extraterestru.
Și cumva, s-ar putea să-și fi făcut cale înapoi pe Pământ.
Lasă-mă să înțeleg.
Îmi spui că făptașul meu e un spor?
Nu pot să pun un spor la recunoașterea facială.
Dacă acel spor extraterestru a infectat o ființă umană.
- Și apoi, acea ființă umană... - Lasă însărcinată o femeie?
Cum am putea ști?
Monstre de sânge. De la victimă.
Pot să fac rost de asta de la dovezi.
Trebuie să fie de când a fost însărcinată.
Cum ai făcut rost de un joc aici?
L-am reprogramat.
Ethan, nu ai voie să reprogramezi roboții de tutelă.
- Numele lui e Richard. - "Richard" e pentru învățat.
Vreau să-l faci cum era înainte.
- Ethan, am spus te rog... - Julie.
Ce face Văduva Neagră aici?
- Poți? - Da, mă ocup eu de el. Du-te.
Anna, ce surpriză plăcută.
Richard, amice, va trebui s-o iei ușor.
Ia-l pe acela!
Așteptam o versiune de test acum două săptămâni.
- Știu. - Am înțeles că există
probleme cu noii angajați?
Nu sunt doar noii angajați. Sunt toate noile concepte noi și procese.
Ethan a avut aproape 10 ani de programare
prin experimentarea de interacțiuni umane.
Încercăm să-i dăm lui Lucy de două ori mai multe într-o fracțiune din acel timp.
Am sărit peste fiecare protocol de securitate pe care l-ar fi urmat John.
Fără lipsă de respect față de predecesorul tău, dar noi nu avem luxul
să facem lucrurile astea după vechiul mod, Julie.
Vreau să văd un test. Astăzi.
E imposibil.
Încă reglăm algoritmii de adaptare etică.
Nici măcar nu existau când a fost construit Ethan.
A învățat binele de rău de la noi,
acest Humanich învață dintr-o ecuație.
Bine, Julie, simpatizez cu situația ta
dar dacă nu arăt superiorilor mei niște progres,
o să găsească pe cineva care poate livra.
Știi că asta e înțelegerea. Ai până diseară.
În... 16.
Atunci a fost prima și ultima dată când am văzut-o.
A făcut o versiune casnică a testului, dar vroia să știe sigur.
Te rog nu-l atinge.
- Ai făcut un test de sânge? - Nu, nu am avut ocazia.
A decis să avorteze.
Dar nu s-a prezentat la programare.
Atunci am auzit ultima dată de ea înainte să văd știrile.
Și nu a menționat tatăl deloc?
Părea determinată să rezolve singură.
Aș spune că e o bună șansă să fi fost... o cunoștință cazuală.
- O aventură de o noapte. - Bine.
Mulțumesc pentru timpul acordat.
A menționat ceva neobișnuit despre sarcina ei?
Știi, legal...
ești obligat să ne spui orice ar putea fi relevant
pentru investigația noastră de omucidere.
Erau... complicații.
Creșterea copilului accelerată.
Da.
Și la început, am crezut, că poate, a calculat greșit săptămânile.
- Dar am intrat pe Metro-MedNet... - Ce e asta?
Un chat al doctorilor din zonă.
A fost o colegă de partea cealaltă a orașului cerând sfaturi...
- Are un caz similar. - Mai e alta?
- Când ai vorbit cu ea? - Azi-dimineață.
Uite-ți următoarea victimă.
Tradus și adaptat de JustGabriel http://titrari.scenefz.net/
Trebuie s-o facem să aibă încredere în noi, bine?
Dacă bebelușul ei are același tată, ne poate da o descriere.
Știu cum să conduc o investigație.
Și, apropo, eu sunt investigatorul,
tu ești partenerul care nu vorbește.
Ai probleme de control.
- Ești Zoe Grant? - Da.
Detectivul Richter, patrula specială.
Ce... despre ce este asta?
Sunt în mijlocul unei investigații de omucidere.
Credem că tatăl copilului tău
ar putea avea niște informații privind cazul.
Vă pot ajuta cu ceva?
Odată ce completezi formularul online,
folosesc un algoritm de corelare să-ți aleagă partenerul ideal.
Și apoi stabilești o întâlnire
la Reverie Meet-and-Mingle.
Așa că de fapt nu te întâlnești față în față.
Nu la început. Numai avatarele tale.
Ne place să spunem că a fost dragoste la primul byte. Cu "Y."
Șapte ani și continuă.
Și acum o să fiți părinți.
Și a fost...
sarcina asta a fost planificată, sau...
Accident în totalitate. Dar unul fericit, desigur.
Plănuiam să așteptăm
până când procedurile de selecție genetică erau mai precise.
Gen-Sel s-ar fi asigurat că bebelușul avea ochii ei.
Doamne.
- Doamne, îmi pare atât de rău. - Nu, e în regulă.
Nu e mare scofală. O să aduc un prosop.
Zoe...
Mike nu e tatăl bebelușului, nu?
- Molly! - Ce?
Nu trebuie să-i spui lui, dar trebuie să ne spui nouă.
- Ai putea fi în mare pericol. - Ia-o ușor.
Nu știu despre ce vorbești.
Zoe...
bebelușul crește prea repede, nu-i așa?
Și... începi să vezi oameni morți
din trecutul tău, nu-i așa? - Cine sunteți?
Dacă nu întrerupi sarcina asta, o să mori.
- Cine e polițistul? - Richter, JD.
A scos-o printr-un ordin judecătoresc temporar.
Toby, nu mai putem mușamaliza asta,
nu cu ea plimbându-se pe acolo.
Oamenii încep să pună întrebări, intern.
Am o întâlnire cu Taylor mai târziu, să evaluăm opțiunile.
Între timp, află tot ce poți despre acest Richter.
Așa o să fac.
Ești îngrijorat?
- Despre Taylor? - Despre Molly.
Ai un fel de punct slab.
A trecut prin multe, dar asta nu te privește.
Dacă e să compromită obiectivul, atunci mă privește.
Nu-ți face griji de relația mea cu Molly Woods,
doar găsește-i pe ea și pe polițist.
Da, domnule. Desigur.
Domnule.
Ce parte din "partener care nu vorbește"
nu ai înțeles?
Ai speriat de moarte femeia aia.
Realizezi că mi-aș putea pierde licența după cascadoria aia?
- Bine ai venit acasă, Molly. - Bună, Gina.
Ai 987 de emailuri neverificate. Ai dori să le sortez?
- Da. - Nu.
Nici nu ar trebui să fim aici, bine? E doar o oprire.
Te-am scos de la ferma fericită ca să...
Ca să te ajut! Ceea ce e exact ce încerc să fac.
Știi la fel de bine ca mine
că mințea despre Mike ca fiind tatăl copilului,
așa că trebuie să ne dăm seama altă cale să ocolim chestia asta...
Nu e niciun "noi, " bine?
A fost un show de nebuni din momentul în care ai sărit în mașina mea.
Extratereștrii, misiuni clasificate, sarcini accelerate.
Favorita mea? Să vezi oameni morți.
Și uită-te la tine. Îți râcâi propria piele.
Am terminat, de ajuns, bine? Și clar ai nevoie de medicamentele tale.
- O să ne întoarcem acum. - Nu, nu.
Mi-ai spus că pot veni acasă să fac un duș,
o să merg să fac un afurisit de duș.
- Cinci minute. - Zece!
Putem să curățăm locul ăsta? Arată ca un dormitor!
Avem două ore să terminăm!
Și opriți muzica aia!
Toți mă urăsc, nu?
Lucrăm nonstop.
A fost aproape o revoltă, dar ai oprit-o cu Ramen.
- E doar pentru diseară. - Nu te-ai dus să promiți
încă o duzină de Humanichs terminați complet peste weekend?
- Ce ar fi trebuit să spun? - "Nu."
Uite.
- Așa se fac greșelile. - Mihalik, trezește-te.
Uite, Julie, am muncit foarte mult la Lucy.
Vreau să-i dăm drumul la fel de mult ca oricine, dar nu suntem gata.
Putem face față unui test.
Când pot să-mi joc jocul pe difuzorul principal?
- Nu acum, o să rulăm un test în curând. - Charlie a promis.
Iepure, nu pot să fac asta chiar acum. Du-te și joacă-ți jocul.
Haide, Richard.
- Totul bine acasă? - A fost atât de dificil.
E greu să fac orice în ultimele săptămâni.
Cu greu poți să-l învinovățești. Tatăl lui e mort.
- Mama lui nu se întoarce niciodată. - Da, nu știe asta.
Ce?
Nu i-ai spus că Molly nu mai vine niciodată acasă.
Cred doar că e prea mult pentru el. Așa că tot spun "poate."
Julie, nu poți să-l manipulezi așa.
Încerc să echilibrez multe lucruri aici, Charlie.
- Și încerc să nu-l rănesc. - Și-a pierdut părinții, prietenii,
familia, casa...
Nu-l poți pune pe Pinocchio înapoi în cutie
odată ce l-ai făcut într-un băiat.
- Trebuie să te ocupi de asta. - Poate într-o oră sau cândva,
cu noroc, vom avea alt Humanich în lume.
Poate având-o pe Lucy îl va ajuta să treacă peste. O să aibă o soră.
Nu are nevoie de o soră. Nu are nevoie de Lucy.
Are nevoie de adevăr, și ai ști asta
dacă ți-ai scoate capul din fundul lui Anna
pentru un moment.
Îmi pare rău.
- Vorbește migrena. - Nu, mie îmi pare rău.
Îmi pare rău că nu sunt John.
Scuze că nu mă ridic la standardele tale.
Dar fac tot ce pot.
Pentru tine și pentru Ethan și pentru acest proiect.
Așa că te rog să nu te mai îndoiești de mine.
Asta o să porți înapoi la spital?
Nu, dar o să beau ceva în ea.
Cine e puștiul?
Ethan.
A fost fiul meu.
Nu știam că ai avut un fiu.
Da...
era un Humanich.
Era un ce?
Un robot.
Vorbești serios?
Niciodată un moment plictisitor cu tine, nu-i așa?
Nu și dacă am eu ceva de a face.
Nu mă face să beau singură.
Doar una.
Spune-mi, există și un soț robot?
Unul real.
Divorțați?
Mort.
Îmi pare rău.
Tu?
- Divorțat. - Dar își dorește să fi fost mort.
Da, ceva de genul.
La ce te gândești?
Mă gândesc că...
dacă măcar jumătate din ce zici e adevărat,
atunci nu e de mirare că...
Că am ajuns la recuperare.
Că tu...
ai nevoie de odihnă.
În regulă.
Ascultă, urăsc să fiu acel tip, dar...
Ce... ce naiba ai făcut?
Acesta e un test idealizat.
O să vedem niște funcții fizice de bază,
mișcări simple de locomoție și vorbire.
Vă promit, nu va lua foc.
Toate procesele mai avansate iau puțin mai mult timp.
Înțeleg. Arată-mi.
E frumoasă.
John a făcut-o în imaginea soției lui.
Am portat cel mai recent program de pe serverul ei de incubare,
ceea ce înseamnă că o s-o vedem pe Lucy experimentând lumea
într-o formă tridimensională, fizică pentru prima dată.
Tot ce trebuie să facem e s-o pornim.
Așa că fără alte adăugiri...
- Charlie? - Da.
Trei... doi...
unu.
Lucy...
- Eu sunt Julie. - Bună, Julie.
Ai un corp acum.
Poți să te ridici?
Ia puțin să se obișnuiască.
Grozav.
Mi-ar plăcea s-o văd stând în picioare.
Nu eram pregătiți să facem asta...
Spune-i să stea în picioare.
Poți să stai în picioare?
Ai reușit.
Bun venit în lume.
Mulțumesc, Julie.
Charlie?
Bună.
Îmi pare bine să te cunosc.
Dar... ne cunoaștem deja.
Corect, nu.
Știu. Doar că văzându-te...
atât de matură.
Dă-mi drumul!
Zoe!
Lasă-mă în pace sau jur că o să țip!
Nu sunt aici să te rănesc. Sunt aici să ajut.
Știu ce se petrece cu tine.
Că vezi lucruri. Lucruri pe care nu le poți explica.
Corect?
Modele ciudate pe diferite părți ale corpului.
Oameni care au murit.
Știu asta pentru că și mie mi s-a întâmplat.
Te rog, Zoe... vorbește cu mine.
Vroiam doar să știi că tipul acela Richter,
Patrula Specială, a fost lăsat la vatră din al doilea Kuweit.
Localizatorii noștrii arată că s-au dus la apartamentul ei împreună.
Nimic ieșit din comun.
Trebuie să o aducă înapoi în următoarele 72 de ore.
Poate a fost doar... o vizită conjugală.
Ce e neregulă?
Am primit evaluări actualizate de la Taylor.
L-am întrebat ce să facem în legătură cu ținta.
Și?
A recomandat un atac cu dronă. E singura cale să-l eliminăm.
Pe sol american?
Dar victimele civile?
- E pregătit să accepte. - Tu ești?
Nu pot trimite altă echipă să fie măcelărită.
Celelalte programe nu sunt gata așa că...
nu mai avem opțiuni.
Setează un centru de control pentru atac.
Da, domnule.
Shayna?
Nu ar fi trebuit să am acea scăpare la tine despre Molly. Îmi cer scuze.
Nu, nu e nevoie.
Să fiu sinceră, nu sunt sigură că întreba iubita ta
sau adjunctul tău.
Oricum, răspunsul e același. Nu e un punct sensibil.
E doar istorie.
Bun.
Am început să merg înapoi la Reverie,
Realitatea Virtuală unde ne-am întâlnit.
Nu vroiam să înșel.
Părea destul de inofensiv.
Apoi am început să pierd mai mult timp cu relațiile din fantezii
decât în cea reală și...
ne-am despărțit pentru o vreme.
Mike nu știe că nu el e tatăl.
Cine e tatăl?
Au câteva aventuri de o noapte.
Nu sunt mândră de asta.
Ce e neregulă cu bebelușul meu?
E... e ca și cum ar purta un virus.
Și afectează fetusul.
Și mama.
Dar ți s-a întâmplat și ție și ești în viață.
Da. Dar bebelușul meu a fost extractat înainte să ajungă la termen.
"Extractat"?
A supraviețuit?
Nu pot să avortez. Nu pot.
M-a adus pe mine și pe Mike înapoi împreună.
Bebelușul ăsta nu va fi sănătos.
Trebuie să mă asculți.
Îmi cer scuze, e Mike. Îmi cer scuze, trebuie să plec.
Zoe, o să mori!
Nu ai plătit pentru astea!
- Nu mă atinge! - Dnă, jur că o să chem poliția!
Am spus să nu mă atingi!
Zoe, stai!
Bună.
Ești bine?
Ai nevoie de ajutor?
Trezește-te!
Am spus să te trezești!
Trezește-te. Trebuie să mergem.
Ce se petrece?
Dacă nu te ridici chiar acum,
o să te car chiar eu de aici.
Acum, să mergem.
Cum de m-ai încătușat?
Pentru că m-ai drogat, nebuno!
Și clar ai mers într-un fel de drumeție.
Unde te-ai dus, Molly?
M-am dus s-o văd pe Zoe.
Ți-am spus că o s-o ajut, dar...
Cum m-am întors acasă?
Chiar mă întrebi asta? Nu știu.
M-am trezit din micul meu somn și erai aici.
Ai luat mașina mea?
Și telefonul meu.
JD, ai două mesaje.
Sunt Zoe Grant vă sun pentru Dr. Woods.
Nu pot să nu mă gândesc la ce ai spus. Am mințit.
Cred că știu cine e tatăl,
și-ți pot da o descriere.
Dar, te rog, am nevoie de ajutorul tău.
Nu vreau să mor.
Am dublat echipele
să terminăm algoritmii etici la timp,
ceea ce înseamnă că am sărit peste calibrarea fizică.
Când i-a strâns mâna lui Charlie,
nu era nicio limită la forța ei de prindere.
Îmi asum responsabilitatea pentru această omitere.
O s-o micșorez la următorul test.
Nu vrem s-o micșorezi.
Genul ăsta de putere ar fi foarte valoros pe teren pentru Lucy.
- Colegului meu i s-a zdrobit mâna. - Adevărat.
Dar ne-a deschis mințile la noi posibilități.
Ți-am spus că va trece ca și om.
Și acum îți cer mai multe.
Am vrea ca noul lot de Humanici să fie
mai rapizi, mai puternici ca noi.
- Asta are potențiale consecințe... - Bine.
Julie, asta e înțelegerea pe care ai făcut-o.
Acum, poți să-ți continui munca ta cu Ethan,
doar atâta timp cât ne oferi ce ne trebuie să ne-o facem pe a noastră.
Înțeleg.
Vorbind de Ethan, se pare că are niște probleme de comportament.
A trecut prin multe. Tatăl lui tocmai a murit.
Nu-și va vedea mama niciodată.
Luând în considerare tot, cred că pare destul de normal.
Normal sau nu,
dacă nu-l poți controla, o să-l dăm cuiva care poate.
Nu, eu...
Nu, îți promit că nu va fi o distragere.
Bine.
Julie, ești o femeie genială.
Dar trebuie să-ți controlezi programul.
Nu mai putem greși.
Niciuna.
Ținta a scăpat acum cinci luni.
De atunci a fugit și a crescut,
scăpând de fiecare încercare făcută
să-l capturăm sau să-l ucidem.
Am crezut că era mort până când s-a trezit și a plecat de la morgă.
Am folosit un program de îmbătrânire accelerată
să creăm o imagine a cum arată acum.
Iar asta e o amenințare extraordinară,
și cere măsuri extraordinare.
De aceea am primit autorizare
pentru un atac cu drone.
Vreau să înțelegeți...
eșecul nu e o opțiune.
Trebuie să eliminăm ținta definitiv.
Zoe!
- Zoe! - Unde s-ar duce?
Încearc-o din nou.
Zoe!
Direct la mesagerie. Să încercăm clinica.
Poate s-a dus să-și vadă doctorul.
Ce naiba i-ai spus aseară?
Același lucru pe care i l-am spus în sufragerie.
Unu-unu-nouă-șase-patru, "buffalojump".
Ai un anunț iminent.
O fatalitate tocmai a fost raportată.
Victima a suferit o hemoragie stomacală similară cu cazul S1-304.
- Victima a fost identificată? - Trimit datele din dosar.
Victima e Dna. Zoe Grant.
Charlie, nu poți să renunți. Sunt vești bune, sunt fericiți.
Sunt fericiți că mi-a zdrobit mâna?
Felicitări pentru o treabă bine făcută, Dr. Frankenstein.
Îmi cer scuze, eu sunt șefa, a trebuit să iau o decizie.
Șefa la ce? Te-ai gândit măcar la ce faci aici?
Da, proiectul ăsta ar putea salva vieți, multe.
Sunt sigur că oamenii care au separat atomul au spus același lucru.
Julie, Humanichs trebuia să fie o revoluție.
Șase luni, și tot ce am făcut a fost să-l transformăm într-o altă armă.
Nu m-am angajat pentru asta.
Dar Ethan? Munca noastră cu el nu s-a schimbat.
Totul s-a schimbat, inclusiv tu.
Nu mai pot să fac parte din asta.
Nucleul lui Ethan se supraîncălzește.
- Unde e? - Ethan?
Ethan!
Julie!
Ethan. Ce se petrece? Ce faci?
Încerc să mor.
- Ethan, te rog nu face asta. - Vorbește cu mine, lepure, te rog.
Îmi vreau părinții. M-ai mințit.
- Ai spus că o s-o văd din nou. - I know.
Îmi pare rău, nu am vrut să te rănesc.
- Suntem aici pentru tine, amice. - Nu, nu sunteți.
Dacă mai greșesc din nou, acea doamnă mă va lua de lângă Julie.
Am auzit-o spunând-o.
Deci cu asta te are la mână.
Și Charlie a spus că pleacă. Așa că nu o să mai am pe nimeni.
Nu-mi voi mai vedea părinții niciodată, și n-o să vă mai văd nici pe voi.
Și vreau să plâng, dar nu pot, pentru că nu sunt om.
Ethan, îmi pare rău despre mama și tatăl tău.
Ar fi trebuit să-ți spun totul.
Și nu mai pot schimba ce s-a întâmplat.
Totuși, pot să-ți promit
că nu voi lăsa niciodată să te ia cineva de lângă mine.
Vor trebui să mă omoare să ajungă aproape de tine.
Sunt periculos, chiar și cu un braț.
Dar tu pleci.
Nu plec nicăieri.
Am spus asta doar pentru eram nervos.
Suntem o familie, Ethan.
Rudele se mai supără câteodată.
Se ceartă, și...
spun lucruri pe care nu le simt. Și fac greșeli.
Îmi pare atât de rău.
Te rog, lepure, oprește-ți încălzitoarele.
Haide, amice.
Te iubesc. Chiar te iubesc.
Nu putem să renunțăm.
Nu renunț, bine? Am alt corp.
Uite, ce o să fac e doar
niște muncă polițienească de modă veche, bine?
Pentru că dacă e un criminal în serie,
atunci... am irosit deja prea mult timp.
Ești atât de îngust la minte încât nu poți lua în considerare posibilitatea
că mai există și altceva acolo?
Nu, am luat în considerare, bine?
Dar sunt un polițist, așa că lucrez cu fapte. Lucrez cu dovezi.
- Cred în ceea ce văd. - Doamne.
Și Molly... Molly, ce văd eu...
e cineva care e îndurerată
pentru că și-a pierdut soțul și fiul
și care are nevoie disperată de odihnă.
- Nu, nu, dar... - Molly...
- Dar JD... - Molly...
Te rog. I-ați lucrurile.
Bine.
Fără treburi îndoielnice.
Gina, fă-mi legătura cu Metro-MedNet.
Bun venit la Metro-MedNet.
Nu sunt intenționat a fi un înlocuitor pentru sfaturi medicale profesionale.
Bine, uite, sunt foarte bolnavă.
Ceva se întâmplă cu mine și cred că înnebunesc.
Care sunt simptomele tale?
Am început cu migrene severe.
Dereglări de dispoziție, apetit neobișnuit.
Și acum devine mai rău.
Și mă arde pielea și mă mănâncă ca naiba.
Am voci în minte. Și încep să am amnezii.
Și ajung în locuri în care nu am idee cum ajuns acolo.
Când au început toate astea?
Când m-am întors din spațiu.
Sunt un astronaut.
Crezi că ar putea fi, nu știu, schizofrenie?
Sau otrăvire cu radiații cosmice?
Sindromul Radiațiilor Cosmice
e o afecțiune neurodegenerativă rară provocată de
expunerea prelungită
la particule cu masă și încărcare mare
ce se găsesc numai în spațiu.
Simptomele pot include cele descrise de tine.
Care e prognoza?
Starea mentală a pacientului se poate deteriora,
rezultând în agresiune și confuzie.
În cazuri extreme, poate duce la iluzii paranoice,
psihoza sau suicid.
Dacă experimentezi oricare din aceste simptome, te rog...
Anulează.
Îmi pare rău că am ruinat testul.
Vor fi alte teste.
Nu știu de ce tot fac lucrurile astea.
Pentru că ești îndurerat.
Așa fac oamenii când trecem prin ceva trist,
facem lucruri să încercăm să oprim durerea.
Dacă așa se simte durerea pentru oameni...
Nu vreau s-o mai simt.
Ethan, ce ai zice dacă...
Ce ai zice dacă aș putea s-o îndepărtez?
Ai încredere în mine?
O să te trezesc în câteva minute.
O să te simți mult mai bine.
Acces interfață neuronală Introduceți parola:
Atenție-Schimbările rețelei neuronale necesită
suprascriere Vreți să continuați? (Da/Nu)
Da Se execută suprascrierea.
Molly?
La naiba.
Bine, Molly Woods...
Să vedem ce pui la cale.
Am rulat compozitul
printr-o rețea de recunoaștere mondială.
Am identificat o potrivire de 99.9% aici.
Un bar pe nume Hydrogen.
E apropiat de o zonă masiv populată.
O să fie victime civile.
E o luptă pe care nu ne putem permite s-o pierdem.
Spuneți-le că suntem gata de lansare.
Icarian-4 drone,
suntem gata de lansare.
Te simți mai bine?
Da, mult mai bine.
Noapte bună, lepure.
Noapte bună, mamă.
Icarian-4, ajunge în două minute.
Vreau să văd ținta.
- Deja a fost confirmat. - Nu de către mine! Nu a fost!
Dacă o să lansez o bombă asupra 52 de cetățeni americani,
vreau să-l văd cu proprii mei ochi.
Ajunge în 90 de secunde.
Afișez înregistrările de securitate ale barului.
Mișcă la stânga.
- Schimbă camera. - Da, domnule.
Oprește! Uite-l. Oferă-mi un unghi mai bun.
Schimb camerele.
Apropie.
Domnule?
Ținta e în vizor, așteptăm ordinul dvs.
Domnule?
Domnule.
Ce facem?
Lansați.
Tradus și adaptat de JustGabriel http://titrari.scenefz.net/
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania