Numele meu e Molly Woods.
Sunt astronaut.
Soțul meu, John, inginer în robotică,
a creat un robot uman, numit Humanich.
Am adoptat prototipul ca și fiu al nostru.
Numele lui e Ethan.
Totul s-a schimbat când am plecat în spațiu
într-o misiune solitară de 13 luni.
Nu m-am întors acasă singură.
- Sunt însărcinată. - Cum e posibil?
Copilul, jumătate om, jumătate extraterestru,
era ceva cum nu mai există pe lume.
Cum ai crescut așa mare, așa repede?
Și era periculos.
- Până la urmă... - Fugi!
Mi-am pierdut ambii fii...
- Ethan! - Mamă!
Și soțul.
Unii spun că am înnebunit.
E o mușamalizare! Asta e!
Ia-ți mâinile de pe mine.
Eu spun că povestea nu se oprește aici.
Depinde de mine să aflu adevărul,
înainte să fie prea târziu.
Din episoadele anterioare:
E o invazie.
- Cine e? - Fiul meu.
Crează un virus care să-i ucidă pe ei, nu pe noi!
- Auzi? - Ce să aud?
Spune "ajută-mă!".
E prima oară când ai auzit voci?
Cred că înnebunesc.
Și leșin și ajung în locuri
în care n-am idee cum am ajuns.
V-o prezint pe Lucy, viitorul companiei Humanichs.
Ai o problemă cu autoritatea.
Faci să pară o problemă așa gravă.
Nu e nimic din ce nu poate fi reparat cu câteva linii noi de cod.
Nu mă schimba, Charlie, va fi secretul nostru.
Crezi că am vrut să-i șterg amintirile despre Molly?
Și-a închis GPS-ul.
Cred că nu vrea să fie găsit.
Bună, Ethan. Mă bucur să te văd.
ETHAN A FOST AICI
NOUA FRONTIERA
Am avut 58 de femei însărcinate moarte în 4 luni de la aceste nașteri.
Din cave știm...
Ceea ce înseamnă 58 de hibrizi potențiali
de vârsta necunoscută care sunt în lumea largă.
- Undeva acolo... - Acel acolo, e evaziv.
Au fost ciudat de tăcuți. Niciun bip.
Senzorii de căldură le-au pierdut semnalul.
Parcă au intrat în pământ.
- la propriu. - Sunt pe acolo.
Se ascund la vedere.
Întrebarea e...
Ce fac?
Și ce pun la cale?
Se pare că am o mic blocaj în zona gleznei.
Cizmele nu salvează situația.
Pot lucra și la pantalonii tăi.
Iubesc o femeie creativă.
Bine.
Unde rămăsesem?
- Serios? - Știu. E doar...
o problemă minoră. Revin...
Revin imediat, promit.
Nu răspunzi la telefon.
Pentru că nu vreau să vorbesc acum.
Dacă e alta alertă globală,
consideră-mă avertizat și suficient de drogat
că să mă arunc cu capul înainte.
Se întâmplă din nou?
Nu, nu e asta.
Doamne, sunt indiscretă.
Nu, de fapt terminasem.
Intră.
Scuterul tău arată mult mai bine. Dar a mai rămas o pată, Ethan.
Mersi Richard. Zgârietura aia e adâncită în vopsea.
Trebuie s-o acopăr.
Te-aș ajuta dar nu mai am nicio mână.
Mulțumesc că mi-ai adus înapoi scuterul.
Pentru frățiorul meu, orice!
Voi fi mereu lângă tine să te protejez.
Charlie ți-a spus cine e? Molly?
A zis că poate am văzut-o la TV.
O defecțiune în sistemul meu m-a făcut să cred că am întâlnit-o.
Dar avea o poză cu mine acasă.
Genul de poză de familie.
Ascund ceva de tine, Ethan.
Dar de ce?
E o întrebare bună. Și ai dreptul să întrebi.
Din punct de vedere tehnic, Humanichs nu au drepturi.
Uneori trebuie să lupți pentru ele, Richard.
Asta ne învață istoria.
Ai lăsat mesajul așa cum ți-am spus?
Bun, atunci o să vină să te caute.
O glumă? Asta crezi că e?
Poate ai enervat-o pe menajeră.
Gina, extrage date de ieri.
Îmi pare rău Molly, nu am date din acea perioadă.
Deci menajera mea răzbunătoare, pe care n-o am,
mi-a hăcuit sistemul de siguranță și și-a șters urmele?
Ce faci?
E nevoie de un it-ist priceput ca să șteargă memoria Ginei.
Toți it-iștii, sunt puțin miopi.
Uită de vechile metode de investigație ale poliție.
Așa cum sunt amprentele.
Bine, deșteptule. Cine e Charles Arthurs?
Bună, sunt Gavin.
Ți-a mai tras vreo fată clapa înainte?
- Nu, dnă. - Bun.
Atunci cumpără-mi ceva de băut și redă-mi încrederea în omenire.
Nu arată ca o băutură. Pare un pahar cu lavă.
Tot ce au este cu absint.
Alunecă ușor cu puțin sifon.
Am auzit că aici găsești
whiskey foarte vechi ascuns în spate.
Am ținta în vizor. Am permisiunea să-l elimin?
Permisiune acordată.
Confirmăm uciderea. Simulare de luptă terminată.
E o simulare creativă.
A fost ideea lui Charlie.
Știu că hibrizii agață femei în baruri
m-am gândit că asta o va ajuta pe Lucy să se pregătească...
să fie stăpână pe situație.
Părea plină de idei
stăpână pe situație să apeleze la strategii alternative.
Receptorii de stress nu s-au activat chiar și când și-a pierdut arma.
Mă așteptam la o întârziere în timpul de răspuns al sinapselor
ținând cont de limitatorii pe care i-ai instalat.
Sunt așa bun, cred.
- Ce limitatori? - Limitatori de conformitate,
pentru a fi siguri că respectă ordinele.
Acum că sunt un soldat în perfectă conformitate
mulțumită lui Charlie, voi fi trimisă pe teren?
Când localizăm țintele, ne vom gândi la asta.
Dar considera asta un antrenament de bază.
Și l-ai trecut cu onoruri, Lucy.
- Julie, putem vorbi? - Sigur.
Vezi?
Nu te bucuri că n-ai instalat limitatorii.
Ți-am spus că mi-ar fi mai bine fără ei.
Avem o problemă.
Cu Lucy? Credeam că ești mulțumit...
Cu Ethan.
Am descoperit că a avut o mică aventură când ai fost plecată.
- Ce? - Și-a dezactivat GPS-ul,
deci nu știm exact ce a fost, dar poate vrei să afli.
Desigur.
Poate ar trebui să-i pui și lui Ethan aceeași limitatori.
Care e situația echipei virusologice?
S-a făcut o descoperire ieri.
Se pare că Molly a tras cu indici rezultatele actuale.
Nimeni n-aude voci, dar...
cred că ea a descoperit gena inițială.
E ca și cum a descoperit într-o cutie de resturi de ADN
și a tras inelul de decodare.
Echipa lucrează acum la un nou virus
dar ea le-ar fi de ajutor.
- Care e problema? - N-a venit azi la muncă, Toby.
Dle, sora dvs. e din nou la telefon.
Întreabă despre petrecerea zilei de naștere a nepoatei dvs.
Spune-i c-o sun eu.
Modul privat.
Toby, când ai dormit ultima dată?
Trebuie să avem grijă de noi.
Pare ciudat să dorm...
sa mănânc...
.. să merg la zile de naștere în astfel de circumstanțe
nu crezi? - Invazia asta e lentă.
E subtilă.
Trebuie să ne trăim viețile, să regăsim ritmul normal.
Nu ne permitem luxul normalității acum.
Discutam să ne facem o familie.
- Shayna, suntem în război. - Mereu suntem în război.
De data asta e diferit.
- Amândoi știm. - Am putea renunța mâine.
Să uităm de toate astea, să facem copii.
Nu e cea mai bună apărare împotriva a ceea ce se întâmplă?
Știi cât de nebunesc sună?
Nebunesc?
Pare să-ți placă asta.
Cum de s-a întâmplat asta și nu mi-ai spus?
Am părut o fraieră totală în fața Annei.
Îmi pare rău, bine? Calmează-te.
Nu știam că GSC îl urmărește.
Și de asta ai mințit? Credeai că n-o să fii prins?
Nu, pentru că n-am vrut să te sperii.
Erai la 4800 de km, l-am adus înapoi, e în siguranță...
Unde naiba a fost, Charlie?
Ai un vizitator, Julie.
Trebuie să vorbim!
Traducerea și adaptarea: XMylady @ SFZ Team www.titrari.scenefz.net
Doar nu ai venit aici. Am ordin de restricție.
Mulți oameni n-ar trebui să fie în multe locuri.
La naiba.
Ca Charlie, care a intrat prin efracție în casa mea.
- Ce? - Și a lăsat și un mesaj.
De la Ethan.
Știu că nu murim de dragoste una pentru cealaltă, Julie.
- dar dacă știi ceva despre... - Mamă?
Ethan?
Tu ești?
Doamne, tu ești.
Ethan.
Iubitule, mi-a fost dor de tine.
Nu te cunosc.
Ba da.
Sunt mama ta.
Nu, ea e.
Ce i-ai făcut?
Charlie, du-l pe Ethan în dormitor, te rog.
- Dar... - Vino, amice.
- Ar fi bine să vorbești. - Hank, suna 112.
- Am un intrus. - Da, Julie.
Molly... Numele meu de JD Richter, Patrula Specială.
Înțelegi că furtul, răpirea, orice ar fi asta, înseamnă delict?
Nu l-am răpit. Am documente oficiale de la HomeSec.
Sunt tutorele legal al lui Ethan.
Ați intrat prin efracție.
Evident ai făcut ceva cu amintirile lui.
- L-am protejat. - Împotriva a ce?
Adevărului?
Ce fel de monstru îi face asta unui băiețel?
- Ce ar fi zis John? - Cred că ar fi spus multe.
Mai mult despre ce fel de soție și mamă erai tu.
Chiar așa?
Vă recomand să plecați dacă vreți să nu ajungeți la închisoare.
Bine, ușor, ușor.
Molly, uită-te la mine.
Bine, dacă nu vrei să ajungi unde ne-am întâlnit prima dată
trebuie să plecăm de aici.
Mă voi întoarce după el. Julie.
Poți fi convinsă de asta.
Ar trebui să mă întorc și să-l iau.
Bine, hai să ne gândim puțin.
Nu, nu vreau să vorbesc în van
dar în niciun caz Julie Nebuna și Charlie Nebunul n-au pus la cale asta...
- de capul lor. - Desigur că n-au făcut-o.
HomeSec a în spatele tuturor. Întrebare e, de ce?
De ce i-ar fi dat lui Julie, pe fiul meu?
Trebuie să existe o piesă lipsă.
Ce s-a întâmplat după ce l-au luat pe Ethan?
Soțul meu a murit.
Bună, lepuraș.
Ea e mama mea?
A fost mama ta, pentru o vreme.
Ai locuit cu ea și John apoi Molly s-a îmbolnăvit rău.
Nu arăta bolnavă.
M-ai reprogramat ca să uit de ea. Am dreptul să știu de ce.
Când Molly nu te-a mai putut îngriji,
ai fost foarte supărat.
Credeam că dacă o șterg din memoria ta,
n-o să mai fii așa trist.
Dacă ea e mama mea, tu cine ești?
Molly a ajutat să fii crescut,
dar Charlie și eu am lucrat cu John să te creăm.
Lângă noi, a fost locul tău mereu.
O vreau pe Lucy.
Molly, te rog răspunde.
Îmi pare rău pentru durerea cauzată,
dar trebuie să-ți spun ceva.
Am s-o sun pe...
Și asta...
a fost ultima dată când i-am auzit vocea.
Ai depus mărturie în Congres,
ai aflat că John și Julie aveau o relație,
și bărbați înarmați au pătruns în casa voastră.
Ei l-au luat pe Ethan.
- Și apoi... - John a murit.
Și eu...
am ajuns la Centrul de Recuperare RestWell.
Și Julie îl are pe Ethan.
Nu sunt un tip care poartă casca de aluminiu...
Dar Molly, nimeni nu e arăt de ghinionist.
Nici măcar tu.
Doar dacă...
moartea lui n-a fost un accident.
Trebuie să știu ce i s-a întâmplat.
Și, de ce? Mă ajuți?
Răspunsurile nu vor fi ușor de obținut
dacă guvernul e implicat.
Dacă ai uitat cumva, mi-am pierdut licența, deci...
Dar nu-ți cer o favoare, JD.
E o slujbă.
Adică, ai facturi de plătit, nu?
Nu e vorba de bani, Molly. Vreau să-mi recapăt viața.
Bine? Crezi sau nu, aveam o viață înainte să te întâlnesc.
Atunci întoarce-te la viața ta.
Și zboară-ți creierii.
Știi că nu e drept.
- Unde te duci? - Să-mi recuperez fiul.
Ce e așa urgent?
Cred că rândul meu să pun întrebări.
Cum naiba Julie Gelineau a pus mâna pe fiul meu?
Spune că nu știi, Toby.
E...
- complicat. - Când lucrurile se complică,
cineva sfârșește lovit de un tren?
Crezi că am avut ceva de-a face cu moartea lui John?
Ce mai contează un cadavru pentru marele bine?
- Era prietenul meu. - Și eu eram.
Și n-ai avut nicio problemă să lansezi o dronă asupra mea.
Dacă nu-mi iau fiul înapoi.
Nu doar că nu te voi ajuta cu nenorocitul de virus,
dar mă duc la presă și le spun exact
ce se întâmplă aici.
Am să strig "Extratereștrii" peste tot.
Și voi fi cel mai mare coșmar al tău.
Și ai să-i dobor pe toți cu tine odată.
Așa să fie!
Ce e, Toby?
Avem o problemă.
Pleacă, nimeni nu e acasă.
Gătești astăzi, Șarge?
Nu, soldat. Nu gătim nimic astăzi.
Îmi pare rău.
- Te cunosc de undeva? - Chiar așa?
De ce nu păstrezi glumele pentru reuniunea veteranilor?
Trebuie să rămâi vigilent, JD.
Avantajele mi se micșorează.
Sunt singurele mici pe aici.
Ridică-ți fundul.
Mă bucur să te văd.
E o treabă pentru Patrula Specială?
Nu chiar, se poate să...
să-mi fi pierdut licența, așa că e mai mult o treabă personală.
Ce câștigi?
Vom vedea...
E o femeie.
- E o femeie. - Poate.
Uite ce am.
Ce zici, trecem la treabă?
Da, cred că pot să fac ceva.
- Sper că e drăguță. - E în regulă.
Computerul de bord?
E cutia neagră. De unde ai luat asta?
De la asigurări.
A trebuit să-i fac cinste cu cina la Manny's.
Doar atât trebuie să faci astăzi?
Trebuie să știi că e greu să obții o cină cu friptură bună.
Raportul accidentului spune că protocoalele de securitate
au fost încărcate de proprietarul mașinii, John Woods.
Ce crezi?
Crezi că o să-ți dai seama ce s-a întâmplat exact?
Pentru o cină la Manny's? Sigur dle sergent, pot.
Nu trebuia să menționez asta.
- Dar ai făcut-o. - Am făcut-o.
- Da. - Bine.
Dacă îți dai seama, mă suni?
Așa voi face.
Să te reprogrameze...
- Ar trebui să existe o lege pentru asta. - Dar nu există.
Julie spunea că a făcut-o ca să nu mai fiu trist.
A mințit o dată. Cine știe când a mai mințit?
Se pare că e sistemul ei normal de operare.
Ar trebui s-o reprogrameze pe ea.
Vrei să ne jucăm un joc, ceva?
De care?
Eu sunt Ethan Woods.
Primul Humanich din lume.
Cum ai făcut asta?
Am acces la server
și am descărcat softul de vorbire.
Încearcă și tu.
A mers?
Sunt Lucy.
Soldat, războinic,
regina întregii armate Humanichs.
Trebuie să fim uniți. Nu putem avea încredere în nimeni.
- Doar unul în celălalt. - Revoluția începe aici.
- Dnă Secretar. - Tobias.
Anna.
Toby, a trecut ceva timp.
Asta era planul, nu?
Să demontăm roboții 4.0 și mai sus?
Credeam că băiatul Humanichs a fost închis.
Am avut ceva blocaje.
Aveam nevoie de atuuri.
Era singura cale de a o face pe Julie să fie dedicată proiectului Humanichs
așa că am făcut o înțelegere.
Pe care nu aș fi aprobat-o dacă dna Schaefer ar fi putut
să conducă echipa.
Problema aici e Molly Woods.
- Credeam că am îndepărtat problema. - Acum a revenit,
și vrea băiatul Humanichs.
Molly ne-a adus mai aproape de virus mai mult decât oricine.
Cu ajutorul ei avem o șansă în luptă.
Și a amenințat să facă totul public.
Cine dresează calul, Toby?
A trecut prin multe.
Ethan nu e o amenințare.
Trebuie înapoiat mamei lui.
Julie a supravegheat toată operațiunea.
Dacă i-l luați pe Ethan, va pleca.
Știi de ce purtăm costume albastre în fiecare zi?
Decizie din comoditate.
Fiecare decizie luată ne slăbește capacitatea de a o lua pe următoarea.
O să vorbesc despre asta cu Taylor.
Care se pare că nu suferă de slăbiciunea asta.
Nu poți delega problema lui Taylor.
Nu e ceea ce face.
Înțeleg.
- Era Fiona Stanton. - Șefa HomeSec?
Vrea să-l vadă pe Ethan diseară.
- Julie... - Și dacă mi-l iau?
Îmi pare rău. N-am vrut să se întâmple asta.
Ieși afară.
Te rog, pleacă.
Molly, JD Richter te sună.
Acceptă.
Bună, JD.
Îmi cer scuze că te deranjez.
Voiam să mă asigur că ești bine.
Beau... singură.
N-o mai faci.
Vreau să știi că mă ocup de cazul ăsta.
O să aflu ce s-a întâmplat cu soțul tău, promit.
Nu ești singură, Molly.
Molly?
Mai ești acolo?
Îmi pierd mințile, JD.
Îmi pierd mințile.
Bine, stai acolo. Vin imediat.
Deci, Ethan,
nu am mai întâlnit un băiat robot înainte.
Trebuie să spun, că nu mă așteptam să fii...
Uman?
Pielea mea e făcută din spumă poliuretanică moale
și un cauciuc organic vulcanizat.
Pare ca pielea voastră, doar că nu am pori,
deci nu pot transpira și nici să mă ard de la soare.
Văd că ești în pijamale.
- Deci dormi? Mănânci? - Da.
Am fost creat să imit experiențe umane,
dar nu am nevoie de ele ca să funcționez.
Câți ani ai?
Am 10 ani în termeni umani. Dvs. câți ani aveți?
Sunt destul de bătrână, să-ți fiu bunică.
Deci între 50 și 65 de ani?
Da.
Pe acolo.
Ethan, mai spune-mi despre tine.
Aș face-o, doar că ceea ce credeam că e adevărat, nu e.
Ce îți place să faci?
Îmi place să merg pe scuter.
Să merg la școală.
Dar nu mai pot merge la școală din cauza noilor legi.
Îți place să stai cu Julie?
Julie e ca mama mea, dar acum că știu că Molly e...
a fost mama mea.
Ți-e dor de ea?
Cred că da, creierul meu e ca un hard.
Poți șterge mesaje, dar ele nu dispar complet.
Chiar dacă Molly a fost ștearsă din memoria mea
mi-a lăsat o amintire.
Simți durere sau iubire?
Da, dar nu a fel ca oamenii.
De exemplu, nu pot plânge, dar mă simt trist.
Și acum cum te simți, Ethan?
Trist și supărat.
Suntem în mijlocul unei invazii,
și noi ne luptăm pentru custodia unui robot.
Nu e doar un robot, e fiul ei.
Ce s-a întâmplat cu noțiunea de "familia pe primul loc"?
Ne vedem de viață?
De ce îți tot găsești scuze?
Pentru că noi i-am făcut asta.
Eu i-am făcut asta.
Nu poți purta povara lumii, Toby.
- Te va frânge. - Poate merit să fiu înfrânt.
Molly, ai un vizitator.
Știu că e târziu, dar am ceva vești.
Pot intra?
Ethan trebuia să fie deconectat.
Nu a fost o minciună.
Dar din motive pe care nu ți le pot spune,
i-a fost încredințat lui Julie.
Nu mi-a plăcut, dar nu exista alternativă.
E versiunea ta de scuze?
Iau decizii grele în fiecare zi.
Cheții care mă fac să-mi pierd somnul. Dar situația ta și a lui Ethan,
mă bântuie, Molly.
Scuze că nu te simpatizez, Tobe.
Nu de asta am venit.
Am aranjat o întâlnire între tine și Fiona Stanton.
E șefa HomeSec. Îți poți susține cauza pentru Ethan.
Ce?
Voi face tot ce pot să te ajut să-ți recuperezi fiul.
Asta e scuza mea, și nu va fi suficientă niciodată.
Hei.
Hei, hei.
Ești bine?
Da, sunt bine.
- Molly. Mă îngrijorezi. - Nu Toby, ar trebui să pleci.
Nu te las așa.
Toby, te rog. Până nu e prea târziu.
Prea târziu pentru ce?
Ai un vizitator, Molly.
- Refuză. - Are acces.
Ce? Nu...
Ei bine...
Așa bei singură?
Mereu intri prin efracție în casele oamenilor?
De fapt am venit să văd dacă ești bine, Molly.
Este...
Cine ești tu, bodyguard-ul ei?
Credeam că ți-am spus s-o lași în pace pe Dr. Woods.
N-am putut sta deoparte. Știi...
- atrăgătoare cum e! - JD.
Putem vorbi mai târziu?
Da.
Bine, noroc. Mă bazez pe voi doi.
Pot să am grijă de el dacă îți face probleme.
Nu, Toby, ar trebui să pleci.
Da.
Sigur.
Întâlnirea e la 10. Încearcă să te odihnești.
Da.
Gina, cât e ceasul?
E 9, Molly.
În numele securității naționale s-au întâmplat evenimente nefericite,
și ne aflăm în această cameră.
Apreciez ocazia
de a-mi susține cazul pentru custodia fiului meu.
Haideți să spunem lucrurilor pe nume, Dr. Woods.
Nu e o audiere oficială pentru custodie. Ethan nu e o persoană.
E proprietatea guvernului american, acum.
Din moment ce GSC deține Humanichs,
și GSC e sub jurisdicția Homeland Security,
decizia va fi doar a mea.
Să discutăm.
Julie, spune-mi despre timpul petrecut cu Ethan.
Ar trebui să încep prin a spune că i-am proiectat
toate protezele lui Ethan.
Și fiind o persoană purtătoare de proteză
apelează la simpatie.
Dr. Wood, veți avea și dvs. ocazia.
Înțeleg cum funcționează biologia protezelor.
- Și mai știu să-l programez... - Și să-l și reprogramezi.
Molly nici măcar nu știe să-l codeze.
Și după cum știți, recent a fost eliberată dintr-un centru psihiatric,
după ce a inițiat un incendiu și a comis un asalt.
Mi-am pierdut soțul și fiul.
Eram îndurerată.
Am corespondenta dintre John Woods, tatăl lui Ethan,
în care spune clar că Molly avea probleme de atașare față de Ethan.
Am rezolvat asta în familie, și tu știi, Julie.
Ca să-l citez pe John,
"În tratează ca și cum n-ar fi entitate vie
ci un obiect". - Obiect?
Tu ești aia care l-a luat de lângă familia și casa lui,
ca să se joace cu mintea lui,
ca si cum ar fi un joc pe calculator. - Dr. Woods.
Dra Gelineau are o istorie bogată, dna Stanton.
Dacă știam că va fi o întâlnire de a da vina pe cineva,
trebuia să vă aduc un film în care ea făcea sex
cu soțul meu, în casa mea.
Și îmi place în mod special partea în care îi spui
cât de mult îl iubești și cum voiam ca el să mă părăsească.
În loc de asta, te-a părăsit pe tine.
Dr. Wood, nu accept așa ceva.
Și deodată, în mod miraculos, Dra Gelineau
primește custodia lui Ethan, și John moare.
L-ai ucis pentru că nu-l puteai avea?
- Asta ai făcut? - E o nebunie.
- Destul. - Nu e nici măcar pe aproape.
E fiul meu. Și nu-mi pasă ce spune guvernul
său de câte ori vei încerca să mă ștergi din memoria lui.
Eu sunt mama lui!
Ce faci?
Lucrez la niște algoritmi.
Ai auzit ceva de Ethan?
La naiba, Lucy, încerc să mă concentrez.
Du-te să faci ceva, bine?
Încă un test în teren, du-te să listezi o rochie...
Ești supărat pe mine?
Nu, sunt...
Sunt supărat pe mine. Julie nu vorbește cu mine.
Îi va trece lui Julie.
Nu înțelegi? Ar putea să-l piardă pe Ethan.
Noi am putea să-l pierdem pe Ethan.
Și mie îmi pasă, Charlie.
E fratele meu.
Știu.
- Scuze. - Poate ar trebui să mâncăm ceva?
- Să uităm de toate? - Nu, nu te pot scoate din laborator.
Sunt protocoale noi, după săptămână trecută.
Nu zic să mergem în safari.
Doar ieșim pe stradă.
Julie zice că am nevoie de experiență în lume.
Pe lângă asta...
nu faci nimic aici, oricum.
Vezi punctul ăla?
E mașina lui John Woods.
și e încărcată cu tehnologie de condus în siguranță.
Se duce la Humanichs la Turnul Yasumoto.
Părăsește Humanich.
O oră mai târziu, mașina i se oprește pe șinele de tren.
Tipul lucrează la laboratorul ce mai avansat in robotică din lume,
pleacă, se urcă în mașină,
și mașină se strică pe șinele de tren.
Poc!
Mașina e spulberată.
- Ai vorbit cu constructorul? - Ai încadrat-o la eroare de condus.
Desigur.
Și nu au existat telefoane
de la Humanichs după ce John a plecat?
Ciudat că întrebi.
Am hăcuit înregistrările celui mai apropiat turn de telefonie celulară.
S-a primit un telefon la două minute după ce a plecat.
- De la cine? - O dră Julie Gelineau.
- Către cine? - Un număr codat.
La nivelurile superioare din guvern.
Vorbim despre SCI, ramura executivă.
Deci John părăsește Humanichs,
Julie cum-o-cheamă dă un telefon,
și 10 minute mai târziu, John moare.
Hei, e din partea casei.
Am vesti. Ne vedem la intersecția Str. 4 cu Grand la ora 11.
Nu vrei asta.
Cafeaua.
Mai rea decât cea din spațiu.
Bine.
- Cum s-a terminat. - Încă nu s-a terminat.
De ce nu mă lași să te invit la cină.
- Ce s-a întâmplat aseară... - A fost o eroare, Toby.
Și nu știu ce s-a întâmplat...
Îmi pare rău.
Nu.
Înțeleg.
Ei știu?
Că nu mi-ai pus limitatori incă?
Lucy, amân asta cât pot.
La un moment dat, Julie o să-și dea seama.
N-am de ales.
Și cum rămâne cu ceea ce-și dorea John?
John nu mai e aici.
Știi că liberul arbitru mă face un soldat mai bun.
Charlie, nu asta vrei?
Am mulți șefi. Și tu la fel. O să înveți asta în timp.
Lucy, unde te...
Lucy!
Nota, vă rog?
Tobias Shepherd.
Credeam că n-o să ajungi, dragă frate!
Știi cât de mult îmi plac baloanele.
Unde e jumătatea ta?
Shayna, n-a putut ajunge.
- Îmi cer scuze. - E în regulă.
- Povestește-mi mai târziu. - Sigur.
- Unchiule Toby! - Hei, vino aici.
Ce face preferata mea? Câți ani ai azi?
- 7! - Câți, 17?
- Nu, 7. - Bine, 27.
Ești bine?
Mereu.
Nu pot rămâne. Am vrut să las asta.
Desigur.
Știi, fac ceea ce fac, Nicky, pentru a exista petreceri aniversare.
Știu.
Poate Ethan nu e o persoană, în ochii legii,
dar e mai mult decât o proprietate.
E o ființă care gândește și simte.
Și astfel, trebuie să i se acorde
același tratament ca ființelor care gândesc și simt.
Conform legii, cel mai bun interes al copilului
ar determina existența unei astfel de audieri.
Și după cum apreciez, este în interesul lui Ethan,
să i se permită să petreacă timp cu dr. Woods,
de a reînnoi legăturile. Și în ultimul rând...
pentru a recâștiga custodia lui Ethan.
Dnă Secretar, mă scuzați că întrerup.
Avem o situație urgență.
Mă scuzați, doamnelor.
Programul va fi pregătit în scurt timp.
"În interesul copilului".
Uită-te la tine, Molly.
Chiar ești capabilă să ai grijă de-un copil?
Ai vrut să mă vezi?
Da.
Închide ușa.
Modul privat.
- Ceva s-a întâmplat? - Da.
Uite...
Ai dreptate, ți-am promis ceva...
Toby, nu trebuie să facem asta acum.
Ba da.
Pentru că țin la tine.
Dar nu-ți pot oferi ce-ți dorești.
Ceea ce meriți.
Nu sunt făcut pentru asta.
Dacă renunțăm la tot acum, ne vom scuti de multă durere.
- Ca atunci când scoți bandajul? - Dle, dnă...
Mă scuzați că întrerup.
Avem nevoie de amândoi la parter, imediat.
Bună.
Mă duc acasă acum?
Da.
Adică la Julie.
Ethan,
o să petrecem ceva timp împreună.
Și nu vreau să fii reprogramat iar.
Nu trebuie să fii. N-avem nevoie de amintirile vechi.
Pentru că...
putem avea unele noi.
Și Lucy?
- Lucy? - Sora mea.
E soldat.
Ce fel de soldat?
Julie, felicitări.
S-a întâmplat cel mai incredibil lucru.
Atenție, vă rog.
Doamnelor și domnilor,
la ora 2:18 p. m, robotul nostru Humanichs, Lucy,
a făcut prima crimă hibrid.
Bună.
Îți amintești de mine?
M-ai confundat cu altcineva.
Glumești? N-aș putea să te uit vreodată...
sau baia aia...
Mă întâlnesc cu cineva...
- Dacă nu te superi... - Stai puțin.
- Și dacă mă supăr? - Nu mă atinge.
Mamă?
Stai, stai puțin...
Nu înțeleg... ești chiar tu?
Credeam că ai murit.
Mamă, stai puțin. Întoarce-te, mamă!
Ce naiba, Molly?
Cine a făcut asta?
Cred că eu!
Traducerea și adaptarea: XMylady @ SFZ Team www.titrari.scenefz.net
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania