FaceČi reclamÄ produsul dvs.sau a unei marci aici contact www.OpenSubtitles.org astazi
URZEALA TRONURILOR Sezonul 1, Episodul 3
Traducerea şi adaptarea: Cookie & veveriţa_bc @ www.titrări.ro
Sincronizare BluRay: Florin C, titrări.ro
Fiţi binevenit, Lord Stark!
Marele Maestru Pycelle a convocat o întrunire a consiliului restrâns.
E solicitată onoarea prezenţei dvs.
Acomodează fetele. Mă întorc la timp pentru cină.
- Jory, tu le însoţeşti. - Da, domnul meu.
Dacă doriţi să vă schimbaţi în veşminte mai nimerite...
Slavă zeilor că ai venit, Stark!
Era şi timpul să ne bucurăm de-o domnie severă din Nord.
Mă bucur să văd că aperi Tronul.
E o vechitură tare zdravănă.
Mă întreb, oare fundurile câtor regi l-or fi lustruit?
Cum era vorba aia? Regele se uşurează, iar Mâna îl şterge.
Ai o armură tare spilcuită.
- N-ai nicio zgârietură pe ea. - Ştiu...
Am fost ţintit ani de-a rândul, dar niciodată vătămat.
Să-nţeleg că ţi-ai ales rivalii cu înţelepciune.
Sunt înzestrat cu talentul ăsta.
Cred că e ciudat pentru tine să păşeşti în încăperea asta.
Eu stăteam chiar aici când s-a întâmplat.
Fratele tău a fost tare curajos. Ca şi tatăl tău, de altfel.
Nu meritau să moară astfel.
Nimeni nu merită un asemenea sfârşit.
Iar tu ai stat şi ai privit, pur şi simplu...
500 de oameni au stat şi au privit nepăsători.
Toţi marii cavaleri din Cele Şapte Regate.
Crezi c-a rostit cineva o vorbă sau a ridicat cineva un deget?
Nu, Lord Stark.
Cei 500 de oameni şi încăperea ce-i adăpostea era tăcută ca o criptă.
Cu excepţia ţipetelor, desigur, precum şi a râsetelor Regelui Nebun.
Iar mai târziu...
...când îl priveam pe Regele Nebun dându-şi ultima suflare,
mi-am amintit cum râdea, în timp ce tatăl tău ardea.
Am simţit că s-a făcut dreptate.
Aşa te consolezi tu seară de seară?
Îţi spui că eşti un slujitor al dreptăţii?
Că mi-ai răzbunat tatăl
când ţi-ai înfipt sabia în spatele lui Aerys Targaryen?
Spune-mi...
Dacă mi-aş fi înfipt sabia în burta, nu în spatele Regelui cel Nebun,
m-ai fi admirat mai cu prisosinţă?
L-ai slujit onorabil...
...când slujirea ta era de bună credinţă.
Lord Stark.
Lord Varys.
Am fost teribil de mâhnit să aud de necazurile de pe Drumul Regelui.
Cu toţii ne rugăm ca prinţul Joffrey să se întremeze.
Păcat că n-aţi rostit o rugăciune şi pentru fiul măcelarului.
Renly! Arăţi bine.
Iar tu arăţi ostenit de pe drum.
Le-am spus că întâlnirea s-ar mai putea amâna o zi, dar...
Dar avem un regat de care trebuie să ne îngrijim.
Sper de multă vreme să te întâlnesc, Lord Stark.
Nu mă îndoiesc că Lady Catelyn ţi-a pomenit de mine.
Mi-a pomenit, Lord Baelish.
Am înţeles că l-ai cunoscut şi pe fratele meu, Brandon.
L-am cunoscut îndeaproape.
Încă mai port dovada stimei sale de la buric la claviculă.
Poate că nu ţi-ai ales bine omul cu care să te duelezi.
Nu am ales bărbatul, domnul meu, ci am ales-o pe Catelyn Tully.
O femeie pentru care merită să te duelezi.
Sunt convins că mă aprobi.
Îndrăznesc cu umilinţă să te întrerup, Lord Stark.
- Mare Maestru... - Câţi ani au trecut?
- Erai tânăr pe atunci. - Iar tu slujeai un alt rege.
Vai, dar ce uituc sunt!
Asta-ţi aparţine ţie acum.
Să dăm startul întrunirii?
- În absenţa regelui? - S-o apropia iarna,
dar nu pot spune acelaşi lucru şi despre fratele meu.
Luminăţia sa e împovărat de multe greutăţi.
Ne încredinţează şi nouă unele chestiuni,
pentru a-l uşura de povară.
Noi suntem domnii însărcinaţi cu problemele neînsemnate.
Fratele meu ne-a însărcinat să pregătim un turnir
în onoarea numirii Lordului Stark ca Mână a Regelui.
Despre ce premii vorbim?
40.000 de dragoni de aur pentru campion,
20.000 pentru cel de pe locul doi şi 20.000 pentru arcaşul câştigător.
Oare vistieria poate suporta o asemenea cheltuială?
Va trebui să ne împrumutăm. Cred că ne va ajuta familia Lannister.
Deja îi datorăm trei milioane în aur Lordului Tywin.
Ce mai contează încă 80.000?
- Coroana are datorii de trei milioane? - Mai precis, de şase milioane.
Cum aţi putut îngădui să se întâmple una ca asta?!
Vistiernicul procură banii, iar Regele şi Mâna îi cheltuiesc.
Nu pot să cred că Jon Arryn
i-a permis lui Robert să falimenteze ţinutul.
Lord Arryn a oferit sfaturi înţelepte şi prudente,
dar mă tem că Împărăţia Sa nu ascultă mereu.
El numeşte îndeletnicirea asta "numărarea monedelor".
O să vorbesc mâine cu el.
Turnirul acesta e o extravaganţă pe care nu ne-o permitem.
Cum doreşti, dar eu propun să stabilim un plan.
Nu vom stabili niciun plan până ce nu discut cu Robert.
Mă iertaţi, domnii mei. Am îndurat un drum lung.
Tu eşti Mâna Regelui, Lord Stark. Noi te slujim după cum pofteşti.
Fii serios, e aproape vindecată.
- E o rană urâtă. - Un rege trebuie să aibă răni.
Te-ai luptat cu un lup străvechi. Eşti un luptător, ca tatăl tău.
Nu-i semăn deloc. Nu m-am luptat cu fiara aceea.
M-a muşcat, iar singura mea reacţie a fost să ţip.
Ambele fete Stark m-au văzut.
Nu-i adevărat. Ai ucis bestia.
Ai cruţat fata datorită iubirii pe care tatăl tău i-o poartă tatălui ei.
Dar nu-i adevărat, eu...
Când Aerys Targaryen şedea pe Tronul de Fier,
tatăl tău era un rebel şi un trădător.
Într-o zi, o să şezi şi tu pe tron, iar adevărul va fi cel plăsmuit de tine.
- Trebuie să mă însor cu ea? - Da.
E foarte frumoasă şi tânără.
Dacă nu-ţi place de ea, o poţi vedea doar în ocazii formale,
iar când va veni vremea, veţi da naştere unor prinţi şi prinţese mici.
Şi dacă vrei să te destrăbălezi cu târfe, eşti liber s-o faci.
Iar dacă vrei să te culci cu virgine de viţă nobilă, aşa va fi.
Tu eşti băiatul meu drag, iar lumea va fi cum ţi-o doreşti.
Fă un gest frumos pentru fata lui Stark.
- Nu vreau. - Dar o vei face.
Atenţiile ocazionale te vor scuti de neplăceri în timp.
Le conferim nordicilor prea multă putere. Se consideră egalii noştri.
- Tu ce tratament le-ai acorda? - Le-aş dubla taxele.
Le-aş cere 10.000 de soldaţi pentru armata regală.
O armată regală?
De ce să-şi conducă fiecare lord proprii slujitori?
E primitiv, cu nimic mai presus decât sălbaticii din munţi.
Ar trebui să dispunem de o armată fixă, devotată Coroanei,
pregătită de soldaţi experimentaţi,
în locul unor ţărani care n-au pus mâna pe suliţă în viaţa lor!
- Iar dacă cei din Nord se revoltă? - Eu i-aş zdrobi.
Aş asedia Winterfell şi aş instala un slujitor loial în ţinut,
ca Paznic al Nordului, poate pe unchiul Kevan.
Iar cei 10.000 de soldaţi ar lupta pentru tine sau pentru domnul lor?
Pentru mine, doar eu le sunt Rege.
Dar tocmai le-ai invadat ţinutul natal şi le-ai cerut să-şi ucidă fraţii.
Dar nu le cer aşa ceva.
Nordul nu poate fi administrat de către un străin.
E prea mare şi sălbatic, iar la sosirea iernii,
cei şapte zei nu v-ar putea salva pe tine şi pe armata ta regală.
Un rege iscusit ştie când să-şi cruţe puterea...
...şi când să-şi cotropească duşmanii.
Deci eşti de acord cu mine că familia Stark ne e rivală?
Toţi cei străini nouă ne sunt duşmani.
De ajuns, domnişoară! Mănâncă-ţi mâncarea.
- Exersez. - Pentru ce anume?
- Pentru prinţ. - Arya, încetează!
E un mincinos şi-un laş şi mi-a ucis prietenul.
Câinele de vânătoare ţi-a ucis prietenul.
Câinele ăla de vânătoare face tot ce-i porunceşte prinţul.
- Eşti o idioată. - Iar tu, o mincinoasă.
Dacă ai fi spus adevărul, Mycah ar fi fost acum în viaţă.
Ajunge!
Ce se petrece aici?
Arya preferă să se poarte ca o bestie, nu ca o domnişoară.
Retrage-te în camera ta. Discutăm noi mai târziu.
Asta e pentru tine, scumpa mea.
Acelaşi păpuşar confecţionează toate jucăriile prinţesei Myrcella.
Nu-ţi place?
Nu m-am mai jucat cu păpuşi de când aveam opt ani.
- Pot să mă retrag? - Dar abia ai ciugulit din mâncare!
E-n regulă. Eşti scuzată.
Până şi să lupţi în război era mai uşor decât să creşti fete.
Pleacă de-aici!
Arya, deschide uşa.
Pot să intru?
- A cui e sabia aia? - A mea.
Ia dă-mi-o mie.
Cunosc pecetea asta. E opera lui Mikken.
De unde o ai?
Asta nu e o jucărie.
Domnişoarele n-ar trebui să se joace că săbii.
Dar nu mă jucam! Şi nu vreau să fiu o domnişoară.
Vino la mine.
Ce vrei să faci cu sabia asta?
- Se numeşte "Acul". - O sabie cu nume...
Pe cine voiai să împungi cu Acul? Pe sora ta?
Ştii regulile elementare despre luptele cu săbii?
- Trebuie s-o înfig cu vârful ascuţit. - Cam asta ar fi regula fundamentală.
Încercam să învăţ.
L-am rugat pe Mycah să exerseze cu mine.
Eu l-am rugat.
- A fost vina mea. - Ba nu, fată dragă...
Nicidecum, nu tu l-ai ucis pe fiul măcelarului.
Îi urăsc pe toţi!
Urăsc câinele de vânătoare, pe Regină, pe Rege, pe Jeoffrey şi pe Sansa!
Sansa a fost târâtă în faţa Regelui şi a Reginei...
...şi i s-a cerut să-l facă mincinos pe prinţ.
La fel şi eu! El chiar e un mincinos!
Draga mea, ascultă-mă.
Sansa se va mărita cu Jeoffrey într-o bună zi.
Ea nu-l poate trăda.
Trebuie să-i ia partea chiar şi când greşeşte.
Dar cum îi poţi îngădui să se mărite cu un astfel de om?
Uită-te la mine.
Tu eşti o Stark din Winterfell. Ne cunoşti motto-ul.
"Se apropie iarna."
Tu ai fost născută în arşiţa verii. Niciodată nu ai cunoscut altceva.
Dar acum, iarna chiar se apropie.
Iar în gerul iernii trebuie să ne ocrotim reciproc,
să avem grijă unii de alţii. Sansa e sora ta.
Dar nu o urăsc.
Nu cu adevărat.
Nu vreau să te înspăimânt, dar nici nu te voi minţi.
Am ajuns într-un ţinut primejdios.
Nu putem purta războaie între membrii familiei noastre.
În regulă?
Poftim. Îţi aparţine.
Pot s-o păstrez?
Încearcă să nu-ţi împungi sora cu ea.
Dacă tot vei poseda o sabie, ar trebui să-nveţi s-o foloseşti.
Nu asculta de el! Corbii sunt toţi nişte mincinoşi.
- Ştiu o poveste cu un corb. - Îţi urăsc poveştile.
Ştiu şi o poveste despre un flăcău care ura poveştile.
Aş putea să-ţi povestesc despre Ser Duncan cel Înalt.
Acele poveşti erau mereu preferatele tale.
Nu acelea erau preferatele mele. Îmi plăceau cele de groază.
Scumpul meu prunc născut vara, ce ştii tu ce-i aia teamă?
Teama se naşte în iarna năprasnică,
pe când zăpada creşte în nămeţi de 30 m înălţime.
Teama apare în nopţile lungi, când soarele se ascunde ani la rând,
iar pruncii se nasc, trăiesc şi mor pierduţi în întuneric.
Aceea e vremea când trebuie să te temi, micule lord.
Când Umblătorii Albi rătăcesc prin păduri.
Cu mii de ani în urmă, a sosit o noapte
ce a durat o generaţie întreagă.
Regii au îngheţat de frig în castele, precum şi păstorii în colibe.
Femeile şi-au sufocat copiii, decât să-i vadă murind de foame.
Au plâns şi şi-au simţit lacrimile îngheţându-le pe obraji.
Ăsta e genul de poveste care-ţi place?
În întunericul acela, au sosit Umblătorii Albi pentru prima dată.
Au răpus oraşe şi regate, călare pe caii lor morţi,
vânând cu păianjenii lor albi, mari cât câinii de vânătoare.
- Ce-i mai povesteşti acum? - Ce vrea să audă micul lord.
Du-te de serveşte-ţi cina. Vreau să discut cu el.
O dată, mi-a spus că cerul e albastru fiindcă trăim
în interiorul unui ochi albastru uriaş, pe nume Macomber.
Poate că aşa şi e.
Cum te mai simţi?
Tot nu-ţi aminteşti nimic?
Bran, te-am văzut căţărându-te de mii de ori.
Pe vânt şi ploaie, de mii de ori.
- Nu ai căzut niciodată. - Ba iată că s-a întâmplat.
E adevărat ce spune Maester Luwin despre picioarele mele?
Prefer să fiu mort.
- Să nu mai spui asta niciodată! - Prefer să mor.
Suntem mai feriţi de priviri iscoditoare aici, doamna mea.
Dar tot sunt destui curioşi.
N-am mai păşit în capitală de nouă ani.
Nimeni nu ştia cine sunt nici data trecută când am venit.
Doamna mea...
Bun venit în Debarcaderul Regelui, Lady Stark. Sunteţi bună să ne însoţiţi?
Cu mare plăcere. N-am făcut nimic rău.
Ni s-a dat ordin să vă escortăm în oraş.
Vi s-a dat ordin?!
- Nu ştiu cine vă dă ordine, dar... - Urmaţi-mă, Lady Stark.
Cat! Plecaţi de-aici. Urcaţi la etaj.
Vierme ce eşti!
Mă iei drept o neisprăvită pe care o poţi târî în...
N-am vrut să te jignesc pe tine, dintre toţi oamenii.
Cum îndrăzneşti să mă aduci aici? Ţi-ai pierdut minţile?!
Nimeni nu te va căuta aici. Nu asta-ţi doreai?
Îmi pare sincer rău să te adăpostesc aici.
De unde ştiai că vin în Debarcaderul Regelui?
Un prieten drag mi-a spus.
- Lady Stark... - Lord Varys!
Mă simt binecuvântat să te văd după atâţia ani.
Sărmanele tale mâini...
Tu de unde ştiai că vin?
Meseria mea e să fiu la curent, doamna mea.
Ai adus cumva pumnalul cu tine?
Păsările mele sunt pretutindeni, chiar şi în Nord.
Mi-au şoptit cele mai ciudate poveşti.
Oţel Valyrian...
Ştii al cui e pumnalul ăsta?
Trebuie să recunosc că nu ştiu.
Trăim o zi cu adevărat istorică!
Eu cunosc ceva ce tu n-ai habar.
Există un singur pumnal ca acesta în toate cele Şapte Regate.
- Îmi aparţine. - E al tău?
Cel puţin, a fost până la turnirul de ziua onomastică a prinţului Joffrey.
Am pariat pe Ser Jaime în duel, cum ar face orice om chibzuit.
Când cavalerul din Glowers l-a răpus, am pierdut pumnalul.
În mâinile cui a ajuns?
Ale lui Tyrion Lannister, aşa-zisul "Pitic".
Grenn, arată-i ce vă poate pielea vouă, fermierilor!
Dacă era o sabie adevărată, erai mort până acum.
Lordul Snow a crescut într-un castel, dispreţuind creaturi asemeni vouă.
Pyp.
Crezi că bastardul lui Ned Stark sângerează ca restul muritorilor?
Următorul!
Lord Snow, se pare că eşti cel mai util slujitor de aici.
Mergeţi de vă curăţaţi rănile!
Mai mult de-atât nu-mi poate suporta stomacul pentru o zi.
Ce bărbat fermecător!
N-am nevoie să fie fermecător.
Vreau să transforme ceata asta de hoţi şi fugari
în bărbaţi demni de Rondul de Noapte.
Şi cum evoluează misiunea, comandante Mormont?
Agale.
A sosit un corb cu un mesaj pentru fiul lui Ned Stark.
- Veşti bune sau rele? - Ambele.
Lord Stark!
Am vrut să-ţi dau asta mai devreme.
Sunt tare uituc în ultima vreme.
A sosit un răvaş de la Winterfell în această dimineaţă.
Veşti bune?
Poate doreşti să împărtăşeşti veştile cu soţia ta.
- Soţia mea e în Winterfell. - Aşa să fie oare?
Da, la tine mă uit.
Mi-am zis că aici o să fie la adăpost de primejdii.
E unul dintre numeroasele asemenea locuri pe care le posed.
Eşti un bărbat amuzant!
Un bărbat tare haios...
Ned!
Ce ţi-e şi cu familia Stark... Temperamente aprige, minţi încete.
Mi-ai spart nasul, bastardule!
Eu observ o îmbunătăţire.
Dacă te-am arunca peste Zid, oare cât ţi-o lua să atingi pământul?
Mă întreb dacă te-ar găsi înaintea lupilor.
La ce te holbezi, jumătate de om ce eşti?
Mă uit la tine.
Exact... Ai un chip interesant.
- Cu toţii aveţi chipuri tare diferite. - Şi ce-ţi pasă ţie de feţele noastre?
Cred c-ar arăta straşnic
dac-ar împodobi ţepii din Debarcaderul Regelui.
Poate că o să-i scriu surorii mele, Regina, despre incident.
Discutăm noi mai târziu, Lord Snow.
Toţi ştiau ce e aici şi nimeni nu mi-a spus.
Nimeni, în afară de tine.
Tatăl meu ştia şi m-a lăsat să putrezesc la Zid.
Şi tatăl lui Grenn l-a abandonat... Lângă o fermă, când avea trei ani.
Pyp a fost prins furând o roată de brânză.
Surioara lui nu mai mâncase de trei zile.
I s-a dat dreptul să aleagă: mâna dreapta sau Zidul.
M-am interesat de soarta lor la lordul comandant.
Ce poveşti fascinante!
Mă urăsc fiindcă sunt mai bun ca ei!
Norocul lor că n-au fost antrenaţi
de un maestru al armelor, precum Ser Rodrik al tău.
Nici nu cred că vreunul dintre ei a ţinut în mână vreo sabie adevărată
până să ajungă aici.
Fratele tău Bran... s-a trezit.
Simpla sugestie că fratele Reginei
a încercat să vă omoare băiatul ar fi considerată drept trădare.
Avem dovada: pumnalul.
Despre care Lord Tyrion va spune că i-a fost furată.
Cel care l-ar putea contrazice are gâtlejul tăiat,
datorită lupului băiatului vostru.
Petyr a promis să ne ajute să aflăm adevărul.
Mi-e ca un frate, Ned. Nu m-ar trăda niciodată.
O să-ncerc să te protejez, de dragul ei.
E o nebunie, recunosc,
dar n-am putut niciodată să-i refuz ceva soţiei tale.
N-o să uit asta niciodată. Eşti un prieten adevărat.
Să nu mai spui nimănui. Trebuie să-mi păstrez reputaţia.
- Cum ai putut să fii aşa prost? - Linişteşte-te.
E doar un copil, avea zece ani.
- Unde-ţi era mintea? - M-am gândit la noi.
E cam târziu să te plângi acum.
- Ce le-a spus băiatul? - Nimic.
- Atunci de ce te isterizezi? - Dacă o să-şi aducă aminte?
Dacă o să-i spună tatălui său ce-a văzut?
O să spunem că minte sau că a visat. Putem spune ce vrem noi.
Cred că putem fi mai deştepţi decât un puşti de zece ani.
- Şi soţul meu? - O să mă războiesc cu el, dacă e nevoie.
S-ar putea scrie şi o baladă despre noi: "Războiul pentru mejul lui Cersei."
- Dă-mi drumul. - Niciodată.
- Lasă-mă. - Băiatul n-o să spună nimic.
Dacă vorbeşte, îl omor.
Pe el, pe Ned Stark, pe Rege, pe toţi,
până când vom rămâne doar noi pe lumea asta.
Aş fi vrut să le văd pe fete.
- E prea periculos. - Doar pentru o clipă.
Până când nu aflăm cine ne sunt duşmanii...
Sunt convinsă că ei sunt vinovaţii, Ned. Cei din Casa Lannister.
- În adâncul sufletului, o ştiu. - Degeţel are dreptate.
- Nu pot să fac nimic fără vreo dovadă. - Şi dacă găseşti dovada?
O să i-o duc lui Robert...
Sper să fie bărbatul pe care-l ştiam odată.
Ai grijă de tine pe drum. Temperamentul tău poate fi periculos.
Temperamentul meu? Tu era să-l omori pe Degeţel ieri.
Încă te iubeşte.
Crezi?
Hai, pleacă.
Da, a trecut mult timp, dar încă îmi amintesc fiecare chip.
Tu-ţi aduci aminte de primul pe care l-ai ucis?
- Desigur. - Cina a fost?
Un Tyroshi. Nu i-am reţinut numele.
- Cum ai făcut-o? - I-am băgat o lance în inimă.
Rapid...
Norocul tău.
Al meu a fost un băiat Tarly la Bătălia de la Summerhall.
Calul meu fusese străpuns de-o săgeată, aşa că eram pe jos,
chinuindu-mă să trec prin noroi.
A venit fugind spre mine, băieţandrul ăla,
crezând că poate pune punct revoltei cu o lovitură de sabie.
L-am pus la pământ cu ciocanul. Ce puternic eram pe vremea aceea!
I-am străpuns pieptul. Cred că i-am zdrobit toate coastele.
Am stat deasupra lui, cu ciocanul deasupra capului.
Chiar înainte să lovesc, mi-a strigat: "Stai!".
Nu-ţi spune nimeni că toţi fac pe ei.
Partea asta nu apare în niciun cântec.
Ce băiat prost...
Acum, cei din familia Tarly nu se deosebesc de oamenii de rând.
Putea să stea la marginea bătăliei, alături de băieţii deştepţi,
iar azi, soţia lui l-ar fi făcut să se simtă groaznic,
băieţii săi ar fi fost ingraţi,
şi s-ar fi trezi de trei ori pe noapte ca să se uşureze într-un vas. Vin!
Lancel. Ce nume tâmpit!
Lancel Lannister.
Cine ţi-a pus ţie numele? Vreun nătâng bâlbâit?
Ce faci?
- E goală. - Cum adică e goală?
- Nu mai este vin. - Asta înseamnă că e goală?
Du-te şi mai adu.
Trimite-l pe vărul tău încoace. Ucigaş de regi! Treci încoace.
Înconjurat de bărbaţi din Casa Lannister.
De câte ori închid ochii, le văd părul bălai
şi chipurile mândre şi satisfăcute.
Cred că eşti rănit în orgoliu un pic, să stai acolo, ca un străjer glorificat.
Jaime Lannister, fiul marelui Tywin...
Obligat să păzeşti uşa în timp ce Regele tău
mănâncă, bea, se uşurează şi şi-o trage.
Haideţi, dară...
Depănam poveşti de război.
Pe cine ai ucis prima oară, fără să punem la socoteală bătrânii?
Unul dintre nelegiuţii din Frăţie.
Am fost şi eu acolo în ziua aceea.
Erai un simplu scutier şi aveai 16 ani.
L-ai ucis pe Simon Toyne într-un contraatac.
A fost cea mai bună mişcare pe care am văzut-o vreodată.
Era un luptător bun, Toyne, dar nu prea avea rezistenţă.
Nelegiuitul ăsta al tău...
...a avut vreun ultim cuvânt?
I-am tăiat capul, deci nu.
Dar Aerys Targaryen?
Ce-a spus Regele Nebun când l-ai înjunghiat pe la spate?
N-am întrebat niciodată asta.
Nu te-a numit trădător? Nu te-a implorat să-i cruţi viaţa?
A spus acelaşi lucru pe care-l repeta de ore întregi...
"Ardeţi-i pe toţi."
Dacă asta e tot...
- Dothraki îşi cumpără sclavii? - Ei nu cred în bani.
Majoritatea sclavilor au fost primiţi în dar.
- De la cine? - Dacă domneşti peste un oraş
şi vezi hoarda apropiindu-se. ai două opţiuni:
plăteşti tribut sau lupţi.
Alegerea e uşoară pentru majoritatea. Desigur, uneori, nu e suficient.
Uneori, Khalul se simte jignit de numărul de sclavi primiţi.
Ar putea considera bărbaţii prea slabi sau femeile prea urâte.
Alteori, Khalul decide că n-a mai dus o bătălie frumoasă de luni de zile
şi are nevoie de antrenament.
Spune-le să se oprească.
Vrei să se oprească toată hoarda? Cât timp?
Până când le spun eu altfel.
- Începi să vorbeşti ca o Regină. - Nu o Regină, ci o Khaleesi.
Cum îndrăzneşti?! Îmi dai tu mie ordine? Mie?!
Nu tu comanzi dragonul. Eu sunt Lordul Celor Şapte Regate.
Eu nu primesc ordine de la sălbatici sau de la curvele lor. Clar?!
Rakharo a întrebat dacă vrei să-l omoare, Khaleesi.
Nu!
Rakharo a spus că ar trebui să-i dai urechea.
- Să-l înveţi ce înseamnă respectul. - Te rog, nu-i face nimic!
Spune-i că nu vreau să-l rănească pe fratele meu.
Mormont! Omoară-i pe câinii ăştia!
Eu sunt Regele tău!
Ne întoarcem la Khalasar, Khaleesi?
Tu mergi pe jos.
Am vrut să fiu alături de tine când îl vei vedea pentru prima dată.
- Plec în dimineaţa asta. - Pleci?
Eu sunt Prim Paznic. Meseria mea e să fiu acolo.
- Circulă poveşti neliniştitoare. - Despre ce?
Despre lucruri pe care nu vreau să le cred.
Sunt pregătit. N-o să te dezamăgesc.
Tu nu vii.
Tu nu eşti Paznic, Jon.
- Dar sunt mai bun decât... - Nu eşti mai bun decât nimeni!
Aici...
Bărbaţii primesc ceea ce merită, atunci când vor merita.
Vorbim când mă întorc.
- Boaşe de urs. - Glumeşti?
Creierul, măruntaiele, plămânii şi inima prăjite în propria-i grăsime.
Când eşti la 150 km Nord de Zid
şi ai mâncat ultima oară cu o săptămână în urmă, nu laşi nimic în urmă.
- Şi ce gust au boaşele de urs? - Cam greu de mestecat.
Dar care a fost cea mai ciudată mâncare a ta, domnul meu?
Fetele Dornish se pun la socoteală?
Daci străbaţi Cele Şapte Regate,
în căutare de hoţi de buzunare şi de cai şi-i aduci aici, ca recruţi?
Da.
Dar nu toţi au făcut lucruri rele.
Unii dintre ei sunt doar băieţi săraci care caută să se antreneze.
Unii dintre ei sunt în căutare de glorie.
Au mai mari şanse să găsească hrană decât glorie.
Rondul de Noapte e o glumă pentru tine, nu?
Asta am ajuns, Lannister? O armată de bufoni în negru?
N-aveţi suficienţi soldaţi pentru a fi o armată
şi, în afară de Yoren, niciunul dintre voi n-are haz.
Sper că ţi-am furnizat ceva poveşti bune de spus
pentru când o să te întorci la Debarcaderul Regelui.
Dar şi să te gândeşti când o să-ţi bei vinul la bordel...
Jumătate dintre cei pe care i-ai văzut antrenându-se vor muri la Nord de Zid.
S-ar putea să fie răpuşi de securea vreunui venetic,
poate vor cădea bolnavi
sau poate vor muri din cauza frigului.
Ei mor în chinuri. Şi fac asta pentru ca lorzii dolofani ca tine
să se bucure de după-amiezile lor de vară în linişte şi pace.
Crezi că sunt dolofan?
- Ascultă, Benjen. Pot să-ţi spun aşa? - Spune-mi cum vrei.
Nu ştiu cu ce te-am jignit.
Eu admir foarte mult Rondul de Noapte.
Te admir foarte mult şi pe tine ca Prim Paznic.
Cândva, fratele meu mi-a spus
că nimic din ce spune cineva înainte de cuvântul "dar"
nu contează cu adevărat.
Dar...
Eu nu cred că uriaşii, strigoii şi Umblătorii Albi
mişună dincolo de Zid.
Cred că singura diferenţă între noi şi venetici
e că, atunci când s-a ridicat Zidul, strămoşii noştri erau de partea asta.
Ai dreptate.
Veneticii nu se deosebesc prea mult de noi.
Sunt un pic mai duri, poate.
Dar sunt tot din carne şi oase.
Eu ştiu cum să le dau de urmă şi cum să-i omor.
Nu veneticii mă fac să nu dorm noaptea.
Tu n-ai fost dincolo de Zid, aşa că nu-mi spune tu mie ce-i acolo.
Te duci dincolo?
- Ai grijă de tine, ţine-ţi de cald. - Distracţie plăcută în capitală, frate.
Mereu mă distrez acolo.
Cred că începe să-i placă de mine.
- "Te duci dincolo"? - Da.
Prin tunel, până în partea cealaltă.
O să stea la Nord de Zid timp de o lună sau două.
Deci şi tu te duci la Debarcaderul Regelui.
Poimâine. Jumătate din recruţi îi iau din temniţele de-acolo.
Hai să mergem împreună. Mi-ar prinde bine o companie decentă.
Eu sunt mai neglijent când călătoresc.
Nu şi de data asta. Vom sta la cele mai bune castele şi hanuri.
Nimeni nu refuză un Lannister.
Da, Khaleesi.
Ce faci?
Când ai sângerat ultima oară, Khaleesi?
Te schimbi, Khaleesi.
E o binecuvântare de la Marele Armăsar.
Pentru un călăreţ, lama curbată e bună, e mai uşor de mânuit.
E o armă bună pentru un Dothrakan.
Dar pentru un bărbat cu armură...
Shori tawakof.
Arakh-ul nu străpunge oţelul.
Pentru asta, sabia lungă e mai bună.
E concepută ca să străpungă armura.
Războinicii Dothraki nu poartă fuste din oţel.
Armura.
Armura te face...
- Vroz? - Încet.
- Aşa e. Dar te şi ţine în viaţă.
Pe mine, tata m-a învăţat să lupt. Mi-a spus că viteza învinge mărimea.
Am auzit că tatăl tău a fost un războinic faimos.
A fost călăreţ sub comanda lui Khal Bharbo.
Dar tatăl tău, Jorah Andalul? A fost şi el războinic?
Încă e.
E un om cu o mare onoare, dar eu l-am trădat.
Khaleesi vrea să mănânce altceva în seara asta.
- Prinde nişte iepuri. - Nu sunt iepuri pe-aici.
Caută nişte raţe. Astea îi plac ei.
Tu ai văzut vreo raţă, femeie? Nu sunt nici iepuri, nici raţe.
- Tu ai ochi în capul ăla? Da sau nu?! - Atunci, câini! Am văzut destui.
Nu cred că vrea să mănânce carne de câine.
Khaleesi poartă un copil în ea.
E adevărat. N-a mai sângerat de două luni.
A început să-i crească burta.
- O binecuvântare de la Marele Armăsar. - Nu vrea să mănânce carne de cal.
Îi pun pe băieţi să taie o capră pentru cina ei.
Trebuie să ajung la Qohor.
Noi mergem spre Vaes Dothrak.
Stai liniştit. Vă prind eu din urmă. Hoarda e uşor de găsit.
Nu mai sta pe loc.
E mai greu să loveşti o ţintă în mişcare.
Cu excepţia ta. Tu te mişti prea mult.
Dacă aş ţine sabia întinsă, tu ai face toată treaba.
Câte ierni au trecut peste tine, Lord Tyrion?
- Opt... Nu, nouă. - Şi toate au fost scurte?
Se spune că iarna în care am fost născut a durat trei ani, Maester Aemon.
Vara asta a durat nouă ani.
Cei din citadelă ne spun că zilele sunt tot mai scurte.
Cei din Casa Stark mereu au dreptate până la urmă:
Chiar se apropie iarna.
Asta va fi una lungă,
şi va aduce lucruri întunecate odată cu ea.
Am prins venetici, tot mai mulţi. Fug spre sud.
Cei care fug spun că i-au văzut pe Umblătorii Albi.
Da, şi pescarii din Lannisport spun că au văzut sirene.
Unul dintre paznicii noştri a jurat că i-a văzut omorându-i camarazii.
A jurat până în clipa în care Ned Stark i-a retezat capul.
Rondul de Noapte e singura piedică
dintre ţinut şi ceea ce e dincolo de el.
Şi a devenit o armată
de băieţi indisciplinaţi şi bătrâni obosiţi.
Suntem mai puţin de 1000 acum.
Nu putem detaşa soldaţi şi în celelalte castele de pe Zid.
Nu putem patrula cum trebuie sălbăticia.
De-abia avem resurse să ne înarmăm şi hrănim băieţii.
Sora ta şade de-a dreapta Regelui.
Spune-i că avem nevoie de ajutor.
După ce va veni iarna,
să ne ajute zeii pe toţi dacă nu suntem pregătiţi.
E băiat.
- De unde ştii tu? - Pur şi simplu, ştiu.
Îmi pare rău să te văd plecând, Lannister.
Ori plec eu, ori pleacă gerul,
iar el nu pare să plece.
Te opreşti la Winterfell în drum spre Sud?
Eu aşa zic.
Zeii ştiu că nu sunt prea multe bordeluri până la Debarcader.
Dacă-l vezi pe fratele meu, Bran, să-i spui că mi-e dor de el.
Să-i spui că l-aş vizita, dacă aş putea.
Desigur.
Nu va mai putea să meargă niciodată.
Dacă e să fii invalid, mai bine să fii un invalid bogat.
- Ai grijă de tine, Snow. - Rămas bun, Milord.
Ai întârziat, băiete!
Mâine, să fii aici la amiază.
Tu cine eşti?
Profesorul tău de dans, Syrio Forel.
Mâine, o s-o prinzi. Acum ridic-o.
Nu aşa se face, băiete.
Asta nu-i vreo sabie mare, s-o prinzi cu două mâini.
- E prea grea. - Suficient cât se te facă puternic.
Atât. O singură mână e de-ajuns.
Acum nu stai cum trebuie. Întoarce-te într-o parte.
Da.
Aşa.
Eşti slab. Asta e bine. Ţinta e mică.
Să văd cum ţii sabia.
Da.
Trebuie să fii delicat.
Şi dacă o scap?
Oţelul trebuie să facă parte din braţul tău.
Ai putea scăpa o parte din braţul tău? Nu.
Nouă ani a fost Syrio Forel Prima Sabie a Lordului Mării din Braavos.
El ştie chestiile astea. Ascultă de mine, băiete.
Eu sunt fată.
Băiat sau fată, tu eşti sabie. Asta e tot.
Aşa se ţine.
Nu ţii în mână o secure.
- Ţii o... - Un ac.
Aşa
Acum, să începem dansul.
Nu uita, nu învăţăm dansul din Westeros.
Dansul cavalerului, hăcuim şi lovim...
Ăsta e dansul din Braavos...
Dansul apei.
E iute şi spontan.
Toţi oamenii sunt făcuţi din apă, ştii?
Dacă-i străpungi, curge apa din ei şi mor.
Acum, încearcă să mă loveşti tu pe mine.
Sus!
Mort.
Mort de-a binelea.
Haide!
Din nou, mai repede.
Traducerea şi adaptarea: Cookie & veveriţa_bc @ www.titrări.ro
Sincronizare BluRay: Florin C, titrări.ro
VÄ rugÄm sÄ evaluaČi aceastÄ subtitrare la adresa www.osdb.link/hkf Ajuta alČi utilizatori sÄ aleagÄ cele mai bune subtitrari