URZEALA TRONURILOR Sezonul 1, Episodul 4
Traducerea şi adaptarea: Cookie @ www.titrări.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro
Iar a visat micul lord.
- Avem oaspeţi. - Nu vreau să văd pe nimeni!
Serios? Eu dac-aş fi zăvorât toată ziua,
cu duduia asta bătrână pe cap, aş lua-o razna.
Oricum, n-ai de ales. Te aşteaptă Robb.
- Nu vreau să merg. - Nici eu.
Dar Robb e lord de Winterfell,
ceea ce înseamnă că eu urmez poruncile lui, iar tu, pe ale mele.
Hodor!
- Hodor? - Ajută-l pe Bran să coboare.
Hodor.
Recunosc c-am fost întâmpinat mai călduros la ultima vizită.
Orice soldat din Rondul de Noapte e binevenit la Winterfell.
Orice soldat din Rondul de Noapte, cu excepţia mea. Corect, băiete?
Eu nu-s băiatul tău, Lannister.
Eu sunt lordul de Winterfell în absenţa tatălui meu.
Atunci, ai face bine să-nveţi manierele unui lord.
Aşadar, e adevărat.
Bună, Bran.
Îţi aminteşti ceva din cele petrecute?
Nu-şi aminteşte nimic din acea zi.
- Curios... - De ce eşti aici?
Bunul tău însoţitor e amabil să-ngenuncheze?
- Începe să mă doară gâtul. - Îngenunchează, Hodor.
- Îţi place să călăreşti, Bran? - Da.
Adică îmi plăcea odinioară.
- Băiatul e infirm. - Şi ce-i cu asta?
Cu calul şi şaua potrivite, până şi-un olog poate călări.
- Eu nu sunt olog. - Atunci, nici eu nu sunt pitic.
Tatăl meu se va bucura să afle vestea.
Am un dar pentru tine.
Dă-i asta şelarului tău. O să se îngrijească el de restul.
Trebuie să modelezi calul după călăreţ.
Începe cu unul de un an şi învaţă-l să reacţioneze
la mişcarea hăţurilor şi vocea băiatului.
Chiar voi putea să călăresc din nou?
Cu siguranţă.
Călare, vei fi la fel de înalt ca ceilalţi.
E cumva un şiretlic? De ce vrei să-l ajuţi?
Am o slăbiciune pentru ologi, bastarzi şi alte asemenea.
I-ai oferit fratelui meu un gest de bunătate.
Te vei bucura de toată ospitalitatea de la Winterfell.
Scuteşte-mă de falsa ta amabilitate, Lord Stark!
Am zărit un bordel în vecinătatea castelului.
O să găsesc acolo găzduire şi ambii vom dormi mai liniştiţi.
N-ai putut rezista tentaţiei femeilor din Nord?
Dacă-ţi plac roşcatele, întreabă de Ros.
Ai venit să mă conduci, Greyjoy? Tare amabil din partea ta.
Stăpânului tău nu pare să-i placă membrii familiei Lannister.
- Nu-i stăpânul meu. - Nu, sunt convins.
Ce s-a întâmplat aici?
Unde e Lady Stark? De ce nu m-a primit dânsa?
- Nu se simţea prea bine. - Nu-i în Winterfell, nu-i aşa?
- Unde a plecat? - Milady e prin preajmă...
MiLady?!
Loialitatea către cei care te-au luat captiv e înduioşătoare.
Spune-mi, cum crezi că s-ar simţi Balon Greyjoy,
dac-ar vedea că singurul lui fiu supravieţuitor a devenit lacheu?
Încă-mi amintesc flota tatălui meu arzând în Lannisport.
Dacă nu mă-nşel, unchii tăi au fost făptaşii?
Cred c-a fost o privelişte încântătoare.
Nimic nu-i mai încântător decât să vezi marinari arzând de vii.
Într-adevăr, oamenii tău au înscris o mare victorie.
- Păcat cum s-a întors roata. - Eram depăşiţi în număr cu 10 la 1...
Atunci, a fost o revoltă stupidă!
Bănuiesc că tatăl tău s-a convins de asta
când fraţii tăi au murit în luptă.
Iar acum, iată-te aici... Moşierul duşmanului tău.
- Ai grijă, piticanie. - Te-am jignit?
Iartă-mă. Am avut o dimineaţă grea.
În orice caz, tu nu dispera.
Eu sunt o dezamăgire constantă pentru propriul meu tată
şi am învăţat să-mi accept soarta.
Îţi fac cinste cu următoarea tăvălire cu Ros.
O să-ncerc să n-o sleiesc de puteri.
Picior, umăr, picior!
Piciorul stâng înainte. Perfect.
Iar acum, învârte-te în timp ce lansezi lovitura.
lasă-ţi toată greutatea-n spate.
Ce Dumnezeu înseamnă asta?!
O să ne dea mari bătăi de cap.
Spune-ţi numele.
Samwell Tarly din Horn Hill. Adică am aparţinut de Horn Hill.
- Am venit să-mi exersez forţa. - Forţa de-a îngurgita!
Nu poate fi mai rău decât aspectul tău exterior.
Rast...
Vezi ce-i poate pielea.
Mă predau!
- Te rog, dă-mi pace! - Ridică-te-n picioare.
Alege-ţi o sabie.
Loveşte-l până-şi adună curajul.
Cred c-au rămas fără braconieri şi prădători în Sud.
- Acum, ne trimit porci care guiţă. - Jon!
Din nou! Mai cu putere!
- Mă predau! - Ajunge!
S-a predat.
Pare-mi-se că bastardul s-a îndrăgostit.
Bine, atunci, Lord Snow.
Dacă vrei să-ţi aperi consoarta, hai să facem un exerciţiu.
Voi doi. Cred că trei dintre voi sunt de ajuns
ca s-o faceţi pe Madam Scrofiţa să guiţe.
Trebuie doar să treceţi de bastard.
- Sigur vrei să faci asta? - Nu.
Gata, cedez! Mă predau.
Am terminat pe ziua de azi. Fugi de curăţă armele.
Numai de asta eşti bun.
- Ce bine ai luptat! - Lasă-mă naibii.
- Te-a rănit? - Am păţit-o şi mai rău.
Poţi să-mi spui Sam... Dacă vrei.
- Mama mea îmi spune Sam... - N-o să devină mai uşor.
Va trebui să te aperi şi singur.
De ce nu te-ai ridicat să lupţi?
Am vrut...
- Doar că n-am putut. - De ce nu?
Sunt un laş.
- Tatăl meu mereu îmi spune asta. - Laşii nu au ce căuta la Zid.
Ai dreptate. Îmi pare rău.
Voiam doar... să-ţi mulţumesc.
Un laş afurisit.
Lumea ne-a văzut vorbind cu el!
Acum, va crede că şi noi suntem laşi!
Tu eşti prea prost ca să fii şi laş.
- Tu eşti prea prost ca să... - Repede, până nu se termină vara.
Treci încoa'!
Vaes Dothrak, oraşul lorzilor cailor.
O grămadă de nămol.
Noroi, rahat şi rămurele...
- Cea mai măreaţă creaţie a sălbaticilor. - Oamenii ăştia sunt oamenii mei acum.
N-ar trebui să-i numeşti "sălbatici".
Le spun cum poftesc, fiindcă sunt slujitorii mei.
Asta e armata mea.
Khal Drogo a pornit pe drumul greşit cu armata mea.
Dacă fratelui meu i s-ar acorda o armată de Dothraki,
aţi putea cuceri cele Şapte Regate?
Dothraki n-au traversat niciodată Marea Îngustă.
Se tem de orice apă pe care caii lor n-o pot bea.
Dar dacă ar traversa marea?
Regele Robert e îndeajuns de nesăbuit cât să-i confrunte în luptă deschisă,
dar sfetnicii lui sunt diferiţi.
- Iar tu-i cunoşti pe sfetnici? - Am luptat cu ei acum multă vreme.
Acum, Ned Stark îmi vânează capul. M-a alungat din ţinutul meu.
- Ai vândut sclavi. - Da.
De ce?
Nu aveam bani, iar soţia-mi era cheltuitoare.
Iar ea unde e acum?
Într-un alt loc, cu un alt bărbat.
- Înălţimea voastră? - Da, draga mea.
Vi se spune "Ultimul Dragon"...
Aşa este.
Îţi curge sânge de dragon prin vene?
Tot ce-i posibil.
Ce s-a întâmplat cu dragonii?
Mi s-a spus că cei viteji i-au răpus pe toţi.
Cei viteji nu ucideau dragoni.
Cei cutezători îi călăreau.
I-au călărit din Valyria, pentru a întemeia
cea mai mare civilizaţie care s-a născut vreodată.
Suflarea celui mai mare dragon a modelat Tronul de Fier,
pe care uzurpatorul mi-l ţine cald.
Săbiile celor învinşi, o mie la număr...
...s-au topit laolaltă, precum numeroase lumânări.
Mereu mi-am dorit să văd un dragon.
Nu-i nimic pe lume ce mi-aş dori să văd mai cu înflăcărare.
Serios? De ce tocmai dragoni?
Ei pot să zboare...
Oriunde ar fi, dat bat de câteva ori din aripi,
ajung de îndată într-un alt loc.
Undeva, departe...
Iar ei pot să ucidă.
oricine sau orice încearcă să-i rănească
e prefăcut în cenuşă...
E topit, asemeni lumânărilor.
Da, aş fi foarte fericită dac-aş vedea un dragon.
După 15 ani îngropaţi într-un bordel,
cred că eşti fericită şi când vezi cerul.
N-am fost ferecată aici. Am văzut şi eu lucruri.
- Ce-ai văzut? - Am văzut...
...un bărbat din Asshai, cu un pumnal din obsidian.
Am văzut un bărbat care-şi putea schimba faţa
cum îşi schimbă alţii veşmintele.
Şi am mai văzut un pirat care-şi purta greutatea-n aur,
iar corabia sa avea pânze din mătase colorată.
Aşadar...
Tu ai văzut vreunul?
- O corabie a piraţilor? - Un dragon.
Nu...
Nu, ultimul a murit cu ani înainte să mă nasc eu.
Dar să-ţi spun ce-am văzut eu: craniile lor...
Obişnuiau să decoreze cu ele Camera Tronului din Fortăreaţa Roşie.
Când eram mic, de trei sau patru ani, tatăl meu mă plimba printre rânduri,
iar eu le recitam numele.
Când le nimeream pe toate, îmi oferea o acadea.
Cele mai aproape de uşă erau ultimele căpătate.
Erau mici şi deformate.
Craniile lor nu erau mai mari decât cele de câine.
Dar, pe măsură ce te apropiai de Tronul de Fier...
...deveneau din ce în ce mai mari.
Numele lor erau Ghiscar şi Valryon...
...Vermithrax, Essovius, Archonei...
...Meraxes, Vhagar...
...şi Balerion, cel mai feroce...
...ale cărui flăcări au zămislit cele Şapte Regate...
...într-unul singur.
Ce s-a întâmplat cu craniile?
Nu ştiu.
Bănuiesc că uzurpatorul le-a prefăcut în pulbere.
Le-a împrăştiat pulberea în bătaia vântului...
Ce trist...
Adevăr grăieşti!
Pentru ce te-am cumpărat?!
- Ca să mă-ntristezi?! - Nu, Înălţimea voastră.
Ca să... o învăţ pe sora dvs.
S-o înveţi pe sora mea cum să fie o amantă mai bună?
Crezi că te-am adus ca să-l faci fericit pe Khal Drogo?
Mare idioată mai eşti!
Hai, termină-ţi treaba.
Într-o bună zi, soţul tău va şade acolo,
iar tu-i vei sta alături.
Şi într-o bună zi, nu prea târziu îţi vei prezenta pruncul Curţii.
Toţi lorzii de Westeros
se vor aduna aici, ca să-ţi admire micul prinţ.
Şi dacă nasc o fată?
Cu voia zeilor, vei avea fete şi băieţi din belşug.
Dar dacă nasc numai fete?
Eu nu mi-aş face griji.
Mama lui Jeyne Poole a născut cinci copii şi erau numai fete.
Da, dar e puţin probabil.
Dar dacă e să se-ntâmple?
Dacă naşti numai fete,
tronul îl va moşteni fratele mai mic al prinţului Joffrey.
Şi toată lumea m-ar urî.
Nimeni nu te-ar putea urî vreodată.
- Joffrey mă urăşte. - Prostii!
De ce-ai spune una ca asta?
Din cauza lupilor? Sansa, ţi-am spus de-o mie de ori.
- Un lup străvechi nu e... - Te rog să taci odată.
Îţi mai aduci aminte lecţiile?
Cine a construit Tronul de Fier?
Aegon Cuceritorul.
Şi cine a construit Fortăreaţa Roşie?
Maegor cel Crud.
Şi cât timp le-a luat să contruiască...
Bunicul şi unchiul meu au fost ucişi aici, nu-i aşa?
Au fost ucişi din ordinul Regelui Aerys, da.
- Regele Nebun. - Cunoscut ca Regele cel Nebun.
De ce au fost ucişi?
Ar trebui să vorbeşti cu tatăl tău despre asta.
Nu mai vreau să vorbesc niciodată cu tatăl meu.
Sansa, o să găseşti puterea să-l ierţi pe tatăl tău.
Ba nu-i adevărat.
Turnirul Mâinii ne creează atâtea probleme, domnii mei.
E turnirul Regelui.
Vă asigur că Mâna nu vrea să aibă nimic de-a face.
Puteţi să-i spuneţi cum vreţi, Lord Stark,
dar oraşul e înţesat de oameni, iar alţii sosesc zilnic.
Aseară a avut loc o revoltă la tavernă, un incendiu la bordel,
trei înjunghieri şi o cursă de cai ameţiţi de băutură pe Starda Surorilor.
- Îngrozitor. - Dacă nu poţi menţine pacea,
poate că oraşul ar trebui condus de un om capabil.
- Mai am nevoie de soldaţi. - O să primeşti 50.
- Lordul Baelish o să-i plătească. - Serios?
Dacă ai făcut rost de bani pentru a premia un campion,
sigur vei căpăta bani şi pentru a menţine pacea.
O să-ţi mai ofer şi 20 de soldaţi din gărzile mele de corp
până când ceata de vizitatori va părăsi oraşul.
Mulţumesc, lordul meu. Vor fi întrebuinţaţi cu folos.
Cu cât se termină mai repede, cu atât mai bine.
Ţinutul abundă în astfel de evenimente, milord.
Le oferă celor măreţi o şansă la biruinţă,
iar celor josnici, o păsuire a nenorocirii.
Fiecare han din oraş e plin,
iar femeile uşoare umblă cu picioarele descoperite.
Sunt sigur că turnirul umple buzunarul multora.
Acum... Dacă asta e tot, domnii mei...
Ce zăpuşeală!
În zile ca astea, vă invidiez pe voi, cei din Nord,
pentru verile cu zăpadă.
Ne vedem mâine, milord.
Speram să putem discuta despre Jon Arryn.
Lordul Arryn?
Moartea sa ne-a pricinuit o mare tristeţe tuturor.
M-am ocupat personal de îngrijirea sa, dar nu l-am putut salva.
Boala l-a răpus iute.
L-am văzut în camera mea în noaptea dinaintea morţii sale.
Lordul Jon mă căuta adesea ca să-l sfătuiesc.
De ce?
Sunt Grand Maester de mulţi ani.
Regi şi Mâini mi-au cerut sfatul încă de când...
Ce dorea Jon în noaptea dinaintea morţii sale?
A venit să mă-ntrebe de o carte.
O carte? Ce carte?
Mă tem că nu te-ar interesa, milord.
Căuta un volum masiv.
Nu, mi-ar plăcea să-l citesc.
Descendenţa şi istoria marilor Case din cele Şapte Regate,
cu descrierea multor lorzi măreţi şi doamne de viţă nobilă,
precum şi a copiilor lor.
"Harkon Umber, primul cu acest nume,
născut din lordul Hother Umber şi doamna Amaryllis Umber,
în cel de-al 183-lea an după debarcarea lui Aegon în ţinut.
Avea ochii albaştri, părul brunet şi o înfăţişare chipeşă.
A murit în cel de-al 14-lea an,
în urma unei răni căpătate la vânătoare de urşi."
După cum spuneam, milord, e o lectură masivă.
Jon Arryn ţi-a spus pentru ce-i trebuia?
Nu, milord, iar eu n-am îndrăznit să-l întreb.
- Moartea lui Jon... - O mare tragedie.
Ţi-a spus ceva în ultimele ore de viaţă?
Nimic important, milord.
Repeta necontenit o propoziţie.
"Sămânţa e puternică", cred că asta spunea.
"Sămânţa e puternică"?
Ce vrea să-nsemne asta?
Gândurile din ceasul morţii sunt haotice, Lord Stark.
Pentru câtă importanţă li se conferă,
ultimele cuvinte sunt, de obicei, la fel de importante ca primele.
Iar tu eşti sigur c-a murit din cauze naturale?
- Ce altă cauză ar fi putut fi? - Otrava.
Un gând tulburător... Nu cred că e posibil.
Mâna era iubită de toţi. Ce bărbat ar îndrăzni...
Eu am auzit că otrava e arma femeii.
Da, a femeilor, a laşilor şi a eunucilor.
- Ştiaţi că Lordul Varys e eunuc? - Toată lumea ştie asta.
Da, desigur...
N-am idee cum s-a nimerit un asemenea om în Consiliul Regal.
V-am răpit destul timp.
Nu-i nimic, milord. E o mare onoare.
Mulţumesc. Găsesc şi singur ieşirea.
Syrio spune că un dansator al apei
poate sta ore-n şir sprijinit într-un deget.
Te-ai răni destul de tare dac-ai cădea pe scările astea.
Syrio spune că orice durere e o lecţie
şi fiecare lecţie te face mai puternic.
- Mâine urmăresc pisici. - Pisici?
Syrio spune...
Spune că orice spadasin ar trebui să analizeze pisicile.
Sunt tăcute ca umbrele şi uşoare ca fulgii.
Trebuie să fii iute ca să le prinzi.
Aici are dreptate.
Acum, că Brian s-a trezit, va veni să locuiască cu noi?
Mai întâi, trebuie să se întremeze.
Vrea să devină cavaler în Garda Regelui.
- Acum nu poate, nu-i aşa? - Nu...
Dar, într-o bună zi, ar putea deveni Lord al unei Case
sau ar putea face parte din Consiliul Regelui.
Sau ar putea construi castele, ca Brandon Întemeietorul.
Pot deveni şi eu Lord al unei Case?
Tu te vei mărita cu un mare lord şi vei fi stăpâna castelului său.
Iar fiii tăi vor deveni cavaleri, prinţi şi lorzi.
Nu.
Viaţa asta nu e pentru mine.
Bună.
Ser Alliser mi-a spus că eu sunt noul tău partener de veghe.
Te avertizez că eu nu văd prea bine.
Vino şi încălzeşte-te la foc.
- E mai cald aici. - Nu, e-n regulă. Sunt bine.
Ba nu, degeri de frig..
Nu-mi plac locurile la înălţime.
Tu nu ştii să te lupţi, nu poţi să vezi...
Ţi-e frică de înălţime ca de orice altceva.
Ce cauţi tu aici, Sam?
În dimineaţa celei de-a 18-a onomastici, tatăl meu a venit la mine.
"Eşti aproape bărbat", mi-a spus el.
"Dar nu eşti demn de pământul şi de titlul meu.
Mâine porneşti pe cont propriu.
Renunţi la gândul moştenirii şi porneşti spre Nord.
Dacă nu-mi dai ascultare", mi-a spus el,
vom organiza o vânătoare.
Undeva, în adâncul pădurii, calul ţi se va împiedica,
iar tu vei fi aruncat din şa şi vei muri.
Sau, cel puţin, aşa-i voi spune eu mamei tale.
Nimic nu m-ar bucura mai tare."
Ser Alliser o să mă provoace iar mâine la luptă, nu-i aşa?
Aşa este.
N-o să-mi îmbunătăţesc aptitudinile, să ştii.
Mai stângaci de-atât n-ai cum să devii.
Am auzit că citeşti o carte plictisitoare.
- Pycelle vorbeşte prea mult. - Nu-i tace gura o clipă.
Îl cunoşti pe Ser Hugh din Vale?
Nu mă surprinde. Până de curând, era un simplu moşier.
Era moşierul lui Jon Arryn.
A fost ridicat la rangul de cavaler aproape imediat
după moartea prematură a stăpânului său.
Pentru ce i s-a acordat acest titlu?
- De ce-mi spui asta? - I-am promis lui Cat că te ajut.
Unde e Ser Hugh?
- O să discut cu el. - E o idee îngrozitoare.
Îl vezi pe băiatul de acolo?
E unul dintre "ciripitoarele" lui Varys.
Nemernicul s-a interesat temeinic de sosirile şi plecările tale.
Iar acum, uită-te acolo. Acela e omul Reginei.
Şi o vezi pe Septa aceea care se preface că citeşte?
E spioana lui Varys sau a Reginei?
Nu, e una de-a mea.
Ai încredere desăvârşită în vreun slujitor de-al tău?
- Da. - Răspunsul înţelept era negativ.
Transmite-i un mesaj discret exemplului tău de perfecţiune.
Trimite-l să-l cerceteze pe Ser Hugh.
După aceea, vei vrea să viziteze şi un anume armurier din oraş.
Locuieşte într-o casă mare, în capătul Străzii de Oţel.
- De ce? - Am observatorii mei, după cum am spus.
E posibil să-mi fi văzut pe Lordul Arryn
vizitându-l pe acest armurier în săptămânile dinaintea morţii.
Lord Baelish, poate că am greşit să nu mă-ncred în tine.
Neîncrederea ta a fost cel mai înţelept lucru
pe care l-ai făcut după ce-ai descălecat.
Unu, doi trei, 24, cinci,
şase, 27...
- 28, 29... - Ser Hugh?
...30, 31, 32.
- Ser Hugh! - După cum vezi, sunt ocupat.
Vin din partea Lordului Eddard Stark, Mâna Regelui.
Eu sunt Căpitanul gărzii sale.
Îmi pare rău, nu ţi-am reţinut numele, Ser...
Niciun "Ser". Eu nu sunt cavaler.
Înţeleg. Întâmplarea face ca eu să fiu cavaler.
A spus c-ar fi încântat să discute cu Mâna el însuşi.
- El e cavaler, înţelegeţi? - Cavaler...
Cavalerii păşesc ţanţoşi precum cocoşii prin ţinut.
Chiar şi cei care n-au fost niciodată străpunşi de săgeată.
N-ar trebui să fiţi aici, milord.
- Nu ştim cine ne poate pândi. - Lasă-i să se uite.
Fosta Mână m-a căutat de mai multe ori, milord.
Regret să spun că nu m-a onorat cu protecţia sa.
- Ce dorea Lordul Arryn? - Mereu venea să vadă băiatul.
- Aş dori să-l văd şi eu. - Cum poftiţi, milord.
Gendry!
El e băiatul.
E puternic pentru vârsta lui. Trudeşte din greu.
Arată-i Mâinii ce coif ai făcut, băiete.
- E o piesă desăvârşită. - Nu e de vânzare.
Băiete, dânsul e Mâna Regelui!
- Dacă lordul doreşte coiful... - L-am făcut pentru mine.
- Iertaţi-l, milord. - N-am ce să-i iert.
Când te-a vizitat Lordul Arryn, despre ce aţi vorbit?
Mi-a pus câteva întrebări, milord.
Ce fel de întrebări?
Mai întâi, despre munca mea.
Dacă eram tratat bine, dacă-mi plăcea aici.
Apoi, a început să mă întrebe despre mama mea.
- Despre mama ta? - Cine era, cum arăta...
Iar tu ce i-ai spus?
A murit când eram mic.
Avea păr bălai. Îmi cânta uneori...
Uită-te la mine!
Întoarce-te la muncă, băiete.
Dacă va veni ziua când băiatul
va dori mai degrabă să mânuiască săbii decât să le confecţioneze,
să-l trimiţi la mine.
Aţi găsit ceva?
Fiul nelegitim al Regelui Robert.
Îi place!
E pentru Rege de la Lord Stark.
Să las răvaşul la...
Ascultă. Îi auzi?
Câte femei crezi că sunt înăuntru, cu el?
- Ghiceşte. - Trei? Patru?
Îi place să se destrăbăleze când sunt eu de gardă.
Mă face să-l ascult în timp ce-mi înşală sora.
Iertaţi-mă, milord...
De ce să te iert? Mi-ai greşit cu ceva?
Ne-am mai cunoscut.
Serios? Ciudat, dar nu-mi amintesc.
La asediul cetăţii Pyke. Am luptat cot la cot într-o după-amiază.
- De acolo ai cicatricea? - Exact.
Unul dintre băieţii lui Greyjoy aproape că mi-a scos ochiul.
- Fii de căţele blestemaţi. - Le place vărsarea de sânge.
A încetat să le mai placă la finalul luptei.
A fost o luptă pe cinste.
Îţi mai aminteşti cum Thoros din Myr a atacat prin breşă?
Cu sabia-n flăcări?
O să-mi amintesc până-n ziua în care voi muri.
L-am văzut pe băiatul cel mic al lui Greyjoy la Winterfell.
Parc-aş fi văzut un rechin cocoţat pe vârful muntelui.
- Theon? E un băiat bun. - Eu mă îndoiesc.
Pun pariu că tu miroşi a gem de mure!
Lasă-mă să te miros! Treci la mine!
Pot să ţi-l încredinţez ţie? Mesajul de la Lord Stark.
Eu nu-l slujesc pe Lordul Stark.
- Tu pe unde-ai umblat? - Am fost de veghe cu Sam.
Cotletul de porc al prinţului!
- El unde e? - Nu-i era foame.
Imposibil!
Ajunge!
Sam nu e cu nimic diferit de noi.
Nu-şi găsea locul în lume, aşa că a venit aici.
N-o să-l mai rănim în curtea de antrenamente.
Niciodată, orice-ar spune Thorne.
E fratele nostru acum, iar noi îl vom proteja.
Eşti îndrăgostit lulea, Lord Snow!
Voi, fetelor, faceţi cum doriţi.
Dar dacă Thorne mă îndârjeşte împotriva lui Madan Scrofiţa,
o să-mi tai o felie de şuncă.
Nu se atinge nimeni de Sam.
Ce mai aştepţi?
Atacă-l!
Tu, treci aici!
Loveşte-mă...
Hai, loveşte-mă!
Mă predau!
Renunţ, mă predau!
Cedez!
Ţi se pare amuzant, nu-i aşa?
Când sunteţi dincolo de Zid, cu soarele care apune-n zare,
vreţi să aveţi un bărbat în spate?
Sau un ţânc smiorcăit?
Ai trimis-o pe târfa asta să mă comande pe mine?
Trebuia să-ţi trimit capul ei înapoi!
Iartă-mă, Khaleesi. Am făcut ce m-ai rugat.
Taci acum. E totul în regulă.
- Irri, ia-o şi lăsaţi-ne singuri. - Da, Khaleesi.
- De ce-ai lovit-o?! - De câte ori să-ţi repet?
Tu nu mă comanzi pe mine.
Dar nu-ţi dădeam porunci. Voiam doar să te invit la cină.
- Ce-i asta? - Un dar.
- L-am comandat pentru tine. - Zdrenţe Dothraki?
- Mai nou, mă îmbraci? - Te rog...
Miroase-a bălegar! Toate sunt îmbâcsite!
Încetează!
Ai vrea să mă transformi într-unul din ei, nu-i aşa?
Apoi, o să vrei să-mi împleteşti părul.
Tu n-ai dreptul la împletituri. N-ai înscris nicio victorie încă.
Nu-mi vorbi tu mie cu dispreţ!
Eşti târfa unui sălbatic! Iar acum, ai trezit dragonul.
Eu sunt o Khaleesi al unui Dothraki!
Sunt soţia marelui Khal şi îi port fiul în pântec!
Următoarea oară când vei ridica mâna la mine,
va fi ultima oară când vei avea mâini.
Ştiu sigur că unii dintre ofiţeri se duc la bordelul din oraş.
Eu n-am nicio îndoială.
Nu crezi că-i cam nedrept?
Ne fac să ne depunem jurământul, în timp ce ei se furişează
ca să se destrăbăleze cu bulendre?
- Bulendre? - Stupid, nu-i aşa?
Ce, noi nu putem apăra Zidul dacă nu practicăm celibatul?
E absurd!
N-aş fi crezut c-o să te deranjeze aşa tare.
- De ce nu? Fiindcă sunt gras? - Nu.
Îmi plac fetele la fel de tare cum îşi plac ţie.
Poate că ele nu mă plac aşa tare.
N-am fost niciodată cu o femeie.
Tu probabil ai avut sute.
Nu.
Sincer să fiu, suntem în aceeaşi situaţie.
Da... Mi-e greu să te cred.
Am fost pe aproape o dată.
Eram singur într-o cameră cu o fată goală, dar...
- N-ai ştiut unde s-o bagi? - Ştiu unde s-o bag.
Era... bătrână şi urâtă?
Era o tânără superbă.
O târfă pe nume Ros.
Ce culoare avea părul ei?
- Roşcat. - Îmi place părul roşcat...
Şi, ştii tu...
- N-ai vrea să ştii. - Aşa de frumoşi erau?!
- Puţin spus. - Vai, nu!
De ce n-ai făcut dragoste cu Ros, cea cu perechea superbă de...
- Cum mă cheamă pe mine? - Jon Snow?
Şi de ce numele meu de familie este Snow?
Fiindcă... Eşti un bastard din Nord.
Nu mi-am cunoscut mama.
Tatăl meu nu vrea să-mi spună nici numele ei.
Nu ştiu dacă trăieşte sau e moartă.
Nu ştiu dacă e o femeie de viţă nobilă,
soţia unui pescar...
...sau o femeie uşoară.
Aşa că şedeam acolo, în bordel, pe când Ros se lepăda de veşminte.
Dar n-am putut s-o fac.
Mă gândeam numai la cum ar fi s-o las gravidă,
iar ea să nască un copil, un alt bastard pe nume Snow.
Nu-i o viaţă prea plăcută pentru un copil.
Aşadar... N-ai ştiut unde să ţi-o înfigi?
Vă distraţi?
Păreţi înfriguraţi, băieţi.
E destul de răcoare.
O fi ger afară, dar focul arde. E încă vară.
Vă mai amintiţi ultima iarnă?
Cât timp să fi trecut de-atunci? În jur de zece ani?
Eu îmi amintesc.
A fost neplăcut la Winterfell?
Erau zile în care nu te puteai încălzi,
oricâte focuri ar fi aprins slujitorii voştri?
- Eu îmi aprind singur focul. - E lucru demn de admiraţie!
Mi-am petrecut şase luni dincolo de Zid iarna trecută.
Trebuia să fie o misiune de două săptămâni.
Se zvonea că Mance Rayder plănuia să atace Garda de Est.
Aşa că am pornit la drum ca să-i căutăm soldaţii,
să-i prindem şi să le stoarcem informaţii.
Veneticii care au luptat pentru Mance Rayder sunt bărbaţi vajnici.
Mai vajnici decât veţi fi voi vreodată.
Îşi cunosc ţara mai bine ca noi. Ştiau că se apropie o furtună.
S-au ascuns în peşteri şi au aşteptat să treacă.
Pe noi, furtuna ne-a surprins la câmp deschis.
Vântul era aşa puternic,
încât smulgea din rădăcini copaci înalţi de 30 de metri.
De-ţi scoteai mănuşile, să-ţi scoţi mădularul ca să te uşurezi,
îţi degera degetul într-o clipită.
Rătăceam, pierduţi în întuneric.
Voi nu ştiţi ce-i ăla ger. Niciunul dintre voi n-are habar.
Mai întâi, ne-au murit caii.
Nu aveam cum să-i hrănim şi să le ţinem de cald.
A fost uşor să ne mâncăm caii.
Dar mai târziu, când erau răpuşi şi oamenii...
...nu ne-a fost uşor deloc.
Nu ne-ar fi stricat vreo doi ca voi la drum, nu-i aşa?
Băieţi moi şi grăsuni, ca tine.
Am fi rezistat vreo două săptămâni hrănindu-ne cu carnea ta
şi tot ne-ar fi rămas oase pentru supă.
În curând, vom aveam noi recruţi.
Lotul vostru va trece sub grija comandantului,
pentru alocarea sarcinilor.
Vă veţi intitula soldaţi ai Rondului de Noapte,
dar aţi fi naivi să credeţi.
Încă sunteţi nişte băieţandri.
Când va sosi iarna, veţi muri...
...ca muştele.
L-am lovit.
L-am lovit pe dragon.
Fratele tău Rhaegar a fost cel din urmă dragon.
Viserys abia se poate considera umbra unui şarpe.
Dar tot e regele de drept.
Spune-mi adevărul acum.
Vrei să-ţi vezi fratele şezând pe Tronul de Fier?
Nu. Dar oamenii de rând îşi aşteaptă regele.
Illyrio spunea că se cos stindarde cu dragoni,
iar lumea se roagă pentru întoarcerea sa.
Oamenii de rând se roagă pentru ploaie, sănătate şi o vară veşnică.
Lor nu le pasă de jocurile marilor lorzi.
Tu pentru ce te rogi, Ser Jorah?
Pentru căminul meu.
Şi eu mă rog pentru căminul meu.
Fratele meu nu va recupera niciodată cele Şapte Regate.
N-ar putea conduce o armată nici dacă soţul meu i-ar oferi una.
El n-o să ne ducă niciodată acasă.
Ceartă de îndrăgostiţi?
Îmi pare rău, dar vă...
Sansa, dânsul e Lordul Baelish. E cunoscut drept...
Sunt un vechi prieten al familiei. O cunosc de mult pe mama ta.
- De ce vi se spune Littlefinger? - Arya!
- Nu fi impertinentă! - E-n regulă.
Când eram copil, eram tare firav,
plus că mă trag dintr-un ţinut numit Fingers (Degete),
aşa că, vezi tu, e o poreclă extrem de isteaţă.
Şed aici de zile-ntregi!
Daţi drumul la turnir până nu fac pe mine!
În numele zeilor, cine-i acela?
Ser Gregor Clegane. I se spune "Muntele".
Fratele mai mare al Ogarului.
- Iar rivalul lui? - Ser Hugh din Vale.
A fost moşierul lui Jon Arryn. Ia te uită ce departe a ajuns...
Ajunge cu fastul ăsta afurisit. Începeţi duelul!
Nu e ceea ce te aşteptai?
Ţi-a spus cineva povestea Muntelui şi a Ogarului?
O poveste încântătoare despre iubirea frăţească.
Ogarul era un copilaş, avea în jur de şase ani.
Gregor, cu câţiva ani mai mare,
era deja un cavaler cu o reputaţie-n spate.
Unii băieţi norocoşi se nasc cu un talent pentru violenţă.
Într-o după-amiază, Gregor şi-a găsit frăţiorul
jucându-se cu o jucărie lângă foc.
Era jucăria lui Gregor, un cavaler de lemn.
Gregor n-a scos o vorbă, dar şi-a înşfăcat fratele de ceafă
şi i-a înfipt faţa în cărbunii fierbinţi.
L-a ţinut acolo, în timp ce băiatul zbiera,
în timp ce faţa i se deforma.
Nu cunosc mulţi oameni povestea.
N-o să spun nimănui, promit.
Nu, te rog să nu sufli o vorbă.
Dacă Ogarul te aude numai pomenind de incident,
mă tem că toţi cavalerii din Debarcaderul Regelui
nu te vor putea salva.
Milord, Înălţimea sa, regina.
- Înălţimea voastră... - Lipseşti de la turnirul tău.
Dacă-mi poartă numele nu înseamnă că-i în cinstea mea.
Mă gândeam să dăm uitării incidentul de pe Drumul Regelui,
pacostea cu lupii aceia.
A fost un gest extrem să te oblig să ucizi bestia.
Deşi, uneori, exagerăm când vine vorba de copiii noştri.
- Cum se mai simte Sansa? - Îi place aici.
E singura din familia Stark căreia-i place.
Îi seamănă mamei. Nu prea are trăsături nordice.
- Ce cauţi tu aici? - Te-aş putea întreba acelaşi lucru.
Ce speri să înfăptuieşti?
Regele m-a rugat să-l slujesc pe el şi ţinutul său.
Asta o să fac până la noi ordine.
Nu-l poţi schimba sau ajuta.
O să facă ce pofteşte, ca întotdeauna.
Tu o să te străduieşti să salvezi aparenţele.
Dacă asta mi-e misiunea, o să mă supun.
Eşti un simplu soldat, nu-i aşa? Primeşti ordine şi le îndeplineşti.
Presupun că are sens.
Fratele tău mai mare conducea, iar tu ai fost învăţat să te supui.
Am fost învăţat şi să-mi ucid duşmanii, Înălţimea ta.
La fel şi eu...
Binecuvântaţi să fiţi, oameni buni!
La fel şi tu.
Băiete! Pâine, carne şi bere, repede!
Bună idee, bunicule. Sunt lihnit!
Ascultăm un cântec în timp ce aşteptăm sau...
Mai bine mă arunc în fântână.
Bunicule, ar putea fi ultima noastră şansă dacă te duci spre Nord.
Singura muzică a nordicilor e urletul lupilor!
În numele zeilor!
Îmi pare rău, milord, dar nu mai avem loc.
- Sunt ocupate toate camerele. - Oamenii mei pot dormi în grajd.
În ceea ce mă priveşte, nu pretind o cameră mare.
Sincer, milord, nu avem nicio cameră.
Nu pot face nimic în această privinţă?
Poţi lua camera mea.
Iată un om isteţ!
Te descurci cu mâncarea? Yoren, cinează cu mine.
- Da, milord. - Lordul de Lannister!
Vă pot ţine companie în timp ce mâncaţi?
Pot cânta victoria tatălui dvs la Debarcaderul Regelui.
Nimic nu mi-ar strica cina mai tare.
Lady Stark! Ce plăcere neaşteptată!
Îmi părea rău că nu v-am găsit la Winterfell.
Lady Stark!
Tot sub numele de Catelyn Tully am stat şi data trecută aici.
Dumneavoastră, domnule...
Văd cumva ţesut pe haina dumitale liliacul negru de Harrenhal?
Într-adevăr, milady.
Iar Lady Whent e o prietenă sinceră şi cinstită
a tatălui meu, Lord Hoster Tully de Riverrun?
Într-adevăr, este.
Armăsarul roşu a fost mereu un semn de bun-venit la Riverrun.
Tatăl meu îl consideră pe Jonas Bracken
ca fiind unul dintre cei mai vechi şi loiali purtători de drapel.
Lordul nostru e onorat de încrederea acordată.
Îl invidiez pe tatăl tău
pentru toţi prietenii său aleşi, Lady Stark,
dar nu prea ghicesc scopul purtării tale.
Şi ţie îţi cunosc emblema.
Turnurile Gemene din Frey.
- Ce mai face stăpânul tău, Ser? - Lord Walder e bine, milady.
A solicitat prezenţa tatălui dvs la cea de-a 90-a sa onomastică.
Plănuieşte să se însoare iar.
Bărbatul meu mi-a păşit pragul casei ca oaspete,
unde a contribuit la încercarea de a-mi ucide fiul,
un băiat de zece ani.
În numele Regelui Robert şi a bunilor lorzi pe care-i slujiţi,
Vă rog să mă ajutaţi să-l prind şi să-l readuc la Winterfell,
pentru a aştepta dreptatea Regelui.
Traducerea şi adaptarea: Cookie & veveriţa_bc @ www.titrări.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro