Special thanks goes to Laura Bocancios şi honeybunny
Iată cum stau lucrurile în sezonul IV din URZEALA TRONURILOR:
KINGSLANDING - DEBARCADERUL REGELUI Capitala Celor Şapte Regate
Reşedinţa regelui Tommen pe linia Baratheon-Lannister
De fapt, fiul mai mic rezultat din incestul Cersei-Jamie Lannister
MOAT CAILIN Fortăreaţă ce străjuieşte Gâtul
Aflată în posesia Oamenilor de Fier
WINTERFELL Reşedinţa în ruine a Casei Stark
COPACUL INIMII Parte a credinţei în Zeii Nordului
KINGSROAD DRUMUL REGELUI
ZIDUL - îi desparte pe oamenii din Cele Şapte Regate
de cei aflaţi Dincolo:
Sălbaticii, oamenii liberi, şi... Ceilalţi, Umblătorii Albi
BRAAVOS, unul dintre Oraşele Libere, sediul Băncii de Fier
TITANUL DIN BRAAVOS
MEEREN Oraş din Golful Sclavilor
MAREA PIRAMIDĂ
Reşedinţa Reginei Daenerys Targaryen şi a celor trei dragoni ai săi
4x08 "Muntele şi Vipera" by dr. MI & Kprice Subtitrări-noi Team
www.subtitrari-noi.ro
Sincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro
Am ajuns!
Sunteţi gata?
- "Ploile din Castamere". - Bă, da' surd mai eşti!
Dai greş de fiecare dată. Ascultă, ticălosule!
"Ursul şi frumoasa fecioară!"
Uite un bărbat cu urechi clăpăuge!
Păcat că ai un degeţel în loc de cocoşel.
Când te-am văzut prima dată fără nădragi, am crezut că eşti eunuc.
L-aţi văzut şi voi, fetelor!
Se iţeşte de-acolo de parcă ar fi "Melc, melc, cotobelc".
Iar făcu gălăgie odrasla ta de dimineaţă.
M-a sculat din somn!
- Mă auzişi? - Da!
- Şi n-ai nimic de zis? - Îmi pare rău că te-a sculat din somn.
Nu mai pot eu că-ţi pare ţie rău!
Fă-ţi odrasla să tacă. Sau o voi face eu!
Să nu cumva să te-atingi de el...
Căţea sălbatică!
Trebuia să stai cu cei de teapa ta!
M-ai auzit?
- Tacă-ţi fleanca! - Ce e?
- E doar o buhă, târfă neghioabă! - Ba nu-i o buhă.
Nu trebuia s-o las acolo.
- N-aveai cum să ştii. - Fireşte că trebuia să ştiu.
Au dat iama prin satele din apropiere.
Şi noi ne-ascundem aici ca laşii în timp ce ei ne măcelăresc fraţii.
Fraţii noştri primiseră poruncă să nu părăsească Castelul Negru.
Aşadar, au meritat-o? Jack cel Negru şi Kegs
şi Mully făcuţi bucăţele, fin'c-au încălcat poruncile?
N-am zis că au meritat-o.
Am zis că n-aveau ce căuta acolo.
Am jurat să apărăm Regatele Oamenilor.
E moartă din vina mea.
N-am fost în stare să apărăm nici măcar Oraşul Cârtiţei.
Nu putem merge după ei. Ştii asta.
Asta vor.
Şi micuţul Sam.
Parcă le-aş fi luat eu gâtul.
Poate a reuşit să se ascundă.
Şi eu am crezut că aţi murit cu toţii.
Aţi plecat spre Nord cu Mormont şi nu s-a mai întors nimeni.
Multă vreme.
Apoi, v-aţi întors.
I-a supravieţuit ea lui Craster,
şi ăla a fost cea mai mare pacoste de care am dat în viaţa mea.
A supravieţuit lungului marş către Zid.
I-a supravieţuit unui Umblător Alb, ce dracu!
Poate a scăpat.
E cu putinţă.
Dacă au atacat Oraşul Cârtiţei, atunci noi urmăm.
Înseamnă că Mance şi oastea lui se apropie.
100 000 de oameni.
Şi noi câţi am mai rămas, vreo sută cinci?
I-ai socotit şi pe Jack cel Negru, Kegs şi Mully?
102.
Cum pot ţine piept 102 oameni la 100 000?
Cine crapă ultimul să facă un pustiu de bine
şi să ne dea foc la toţi.
Odată ce mi-am încheiat socotelile cu lumea asta,
nu vreau să mă mai întorc.
Crezi că trăgea cu ochiul?
Nu, nu trăgea cu ochiul.
Dothraki râd de ceilalţi
fiindcă se ruşinează de goliciunea lor.
Fac dragoste sub cerul înstelat ca să-i vadă întregul khalasar.
Da, Înălţimea Ta.
Dar tu nu eşti o dothraki.
Nu.
Nu văd ce importanţă are.
Viermele Cenuşiu nu e interesat.
Niciunuia dintre Nepătaţi nu-i pasă ce ascundem noi sub veşminte.
Ba lui îi păsa.
Ce?
Părea că îi păsa.
Când Stăpânii pun să fie castraţi băieţeii,
li se taie totul?
Totul?
Şi...
trunchiul şi rădăcinile?
Nu ştiu, Înălţimea Ta.
Nu te-ai întrebat niciodată?
Ba da, Înălţimea Ta.
Missandei.
Am venit să-mi cer iertare.
Nu ai de ce să-ţi ceri iertare.
Nădăjduiesc că nu te-am speriat.
Nu.
Lecţiile pe care le-ai dat mie în limba comună...
preţuieşte mult eu.
- Mi le-ai dat. - Mi le-ai dat.
Nu-mi amintesc să te fi învăţat cuvântul "preţuieşte".
Jorah Andalul, el învaţă la mine...
m-a învăţat acest cuvânt.
Îţi mai aminteşti numele pe care l-ai primit la naştere?
Nu-mi amintesc de nimic.
Doar de Nepătaţi.
Îţi aduci aminte când te-au tăiat?
Îmi pare rău.
Îmi pare rău că ţi-au făcut asta.
De ce? De ce pare rău?
E îngrozitor să-i faci aşa ceva unui băieţel.
Dacă Stăpânii nu m-ar fi tăiat,
n-aş mai fi fost Nepătat niciodată.
N-aş mai fi stat niciodată în Piaţa Mândriei
cu Daenerys Născută din Furtună ca să-i ucid pe Stăpâni.
N-aş mai fi fost ales niciodată căpetenia Nepătaţilor.
N-aş mai fi întâlnit-o pe Missandei
din Insula Naath.
Îmi pare rău că...
Pentru azi.
Îmi pare rău.
Vierme Cenuşiu...
Mă bucur că m-ai văzut.
Şi eu.
Krakenii.
Sunt puternici cât se află în mare.
Când îi scoţi din apă,
n-au oase puternice.
Cedează sub greutatea lor şi se alege praful de ei.
Ai zice că ştiu asta.
Din păcate, nu-s foarte isteţi.
Ce-ai să le spui?
Că sunt Theon Greyjoy,
fiul lui Balon, moştenitorul Insulelor de Fier.
- Şi cine eşti tu de fapt? - Eu sunt Duhoare.
Eşti sigur?
Aduci destul de mult a lord.
Impunător, mândru.
Eu sunt Duhoare.
Până când?
Mereu voi fi Duhoare.
- Pe vecie. - Exact.
Duhoare ai să fii până ai să mori.
Ţine minte ce eşti şi cine nu eşti.
Cucereşte Moat Cailin pentru mine.
Stai!
Cine eşti?
Eu mi-s Kenning,
comandantul acestei garnizoane.
Şi tu zici că eşti Theon Greyjoy?
Da.
Şi de ce te-aş crede?
M-am născut pe insula Pyke ca vlăstar din Balon Greyjoy.
Sunt al treilea şi ultimul lui fiu în viaţă.
Sunt prinţul vostru.
Jur pe Zeul Înecat.
Ce-i mort nu poate muri niciodată.
Şi dacă eşti prinţul meu, ce cauţi cu oastea lui Bolton?
Lordul Bolton m-a luat prizonier după ce Winterfell a fost cucerit.
M-a trimis să negociez cu voi cu bună-credinţă, fiind unul de-al vostru.
Şi ce vrea lordul Bolton?
Bolile vă macină,
aţi rămas doar câţiva,
şi sunteţi departe de mare.
Lordul Bolton zice să te gândeşti la oamenii tăi
şi să părăseşti această fortăreaţă pe care n-o mai poţi stăpâni.
Dacă faci asta, se va purta la fel de drept cu voi
cum s-a purtat cu mine.
Boltonii vă garantează că ajungeţi nevătămaţi la Ţărmul Stâncos.
Vrea să ne predăm?
Propriul meu tată, regele tău,
s-a predat cu ani în urmă în faţa lui Robert Baratheon.
L-am privit cum a plecat genunchiul.
N-a fost nicio ruşine.
A luptat cu onoare, cum ai făcut-o şi tu.
"Nicio ruşine". "Luptat cu onoare".
Iertare, n-am auzit.
"Nicio ruşine". "Luptat cu onoare".
Numai o potaie bătută ar schelălăi aşa.
Sau o femeie.
Ce, tu eşti femeie, băiete?
Nu ştii ce...
Oamenii de Fier nu vor capitula.
Duhoare. Eu sunt Duhoare...
Du-te şi spune-i asta stăpânului tău, Theon Greyjoy,
sau cine dracu-oi mai fi şi tu.
Eu sunt Duhoare.
Ce tot bolboroseşti acolo?
Eu sunt Duhoare.
Duhoare.
Dacă ne predăm, ne lasă în viaţă?
Asta scrie aci?
Da. Pune-i pe oamenii tăi să ridice steagul alb şi să deschidă porţile.
Plecaţi acasă.
Doar n-ai crezut c-o să-i las să plece, nu?
Nu mai e la modă jupuirea.
Trist, dar adevărat.
Tradiţiile sunt importante.
Ce am fi dacă nu am şti de unde venim?
- Nu? - Da, stăpâne.
Acum mergem acasă?
Cred că da, la noua noastră casă.
Ai sânge de venetic, nu-i aşa, Baelish?
Un stră-străbunic din Braavos, da.
Cred că strămoşii noştri, ai tuturor, au venit de pe alte meleaguri.
Strămoşii noştri s-au stabilit în Vale cu mii de ani în urmă.
De atunci am tot respins veneticii.
Pe cât de frumoasă e Valea, pe atât de nobile-i sunt vechile familii.
Lady Arryn mi-a spus adesea că în Domnia Ta îşi pune nădejdea, lord Royce.
Mie nu mi-a pomenit nimic despre tine, Baelish.
Dar nu trebuia să aflu de la ea.
Cămătar. Codoş.
L-ai tot pupat în fund pe Tywin Lannister,
- că mă mir că nu-ţi pute gura. - Lordul meu...
Şi când Jon Arryn te-a făcut Maestru Vistiernic, nu i-a păsat nimănui.
A fost mereu o treabă murdară.
De ce să n-o laşi unui om pe măsură?
Dar când am auzit că dai târcoale pe-aici,
că o adulmeci pe lady Arryn...
Lady Arryn m-a chemat.
Am fost buni prieteni încă din copilărie.
Da, ştim cu toţii cât de "prieteni" aţi fost.
Ce înclinaţii avea lady Arryn a fost treaba ei.
Moartea ei e treaba noastră.
Desigur. Sinuciderea ei ne-a întristat pe toţi.
A fost un peşte ciudat.
Toată lumea ştia asta. Dar să se sinucidă?
Îl adora pe băiatul ăla al ei.
Nu văd cum l-ar fi abandonat. Nu din proprie voinţă.
Ciudat că la câteva zile de la sosirea ta,
te-ai însurat cu lady Arryn şi ea a şi căzut prin Poarta Lunii.
Mereu a fost mai predispusă spre melancolie.
Doamna mea n-a fost clădită pentru o lume aşa de crudă ca a noastră.
Ni s-a spus că a fost un martor. O fată.
O nepoată de-a ta, parcă.
O fată din popor şi cu minţile-mprăştiate.
Vă asigur, n-ar fi de niciun ajutor.
Am vrea să vorbim cu ea.
- Daţi-mi voie s-o aduc eu. - Nu-i nevoie.
Preferăm să-i auzim mărturia neprelucrată.
Apropie-te, copilă.
N-ai de ce să te temi, nici de noi, nici de el.
Lord Baelish e unchiul tău?
Te numeşti Alayne?
Poate te-ai simţi mai în largul tău dacă lordul Baelish ne-ar lăsa singuri.
- Milady... - Nu vorbeam cu tine.
Poate să rămână.
Mai tare, că nu eşti şoarece.
Spune-ne ce ai văzut.
Iertare, lord Baelish.
Trebuie să spun adevărul.
O să vă spun totul.
Rogu-te, Alayne, nu lăsa nimic nespus.
Nu mă cheamă Alayne.
Eu sunt Sansa Stark,
fiica cea mare a lordului Eddard Stark.
Lord Royce, ne-am întâlnit când ai venit la Winterfell.
Îl însoţeai pe fiul tău, ser Waymar, spre Zid.
Sansa Stark?!
Mă minţi în faţă, vierme ce eşti?
Lordul Baelish a spus multe minciuni.
Toate, ca să mă protejeze pe mine.
De când tata a fost executat,
am fost ostatică la Debarcaderul Regelui.
O jucărie supusă bunului plac al lui Joffrey
sau chinurilor reginei Cersei.
M-au bătut, m-au înjosit,
m-au dat de soaţă Piticului.
La Debarcaderul Regelui nu mi-a ţinut nimeni partea...
Am avut un singur prieten.
El m-a salvat.
M-a smuls din ghearele lor când a avut ocazia.
Ştia că o să fiu în siguranţă aici, la Eyrie,
alături de cea de acelaşi sânge cu mine, mătuşa Lysa.
Lannisterii au prieteni pretutindeni.
Chiar şi în Vale.
M-a pus să jur că n-am să spun nimănui cine sunt.
Îţi vom păstra taina, milady.
Tatăl tău a crescut aici, chiar în aceste săli.
Am vânat împreună de multe ori.
A fost un om de ispravă.
Spune-ne ce a păţit mătuşa ta, Sansa.
O ştiaţi prea bine, lorzii mei, milady.
Ştiaţi că e o femeie tulburată.
Dintotdeauna l-a iubit pe lordul Baelish.
Mi-a spus-o cu gura ei.
De când a sosit la porţile cetăţii Riverrun,
un simplu băiat de opt ani, cu toată averea într-o bocceluţă.
Mi-a mărturisit că nu l-a iubit niciodată pe lordul Arryn.
A făcut cum i-a poruncit tatăl ei, ca multe dintre noi.
Când zeii s-au milostivit şi i l-au adus pe lordul Baelish,
a fost foarte fericită.
O perioadă.
Mătuşa mea era o femeie geloasă.
Era îngrozită că lordul Baelish n-o mai iubeşte.
Că o va părăsi pentru una mai tânără.
Şi...
Într-o zi, l-a văzut sărutându-mă.
Lady Sansa...
A fost un sărut pe obraz, lord Royce, atâta tot.
Lordul Baelish este unchiul meu acum, prin alianţa căsătoriei.
Mereu a fost bun cu mine.
Am fost nespus de fericită să mă aflu aici, să fiu liberă.
Toate datorită lui.
Dar propria-mi mătuşă s-a întors împotriva mea.
Mi-a vorbit urât. M-a făcut "târfă".
Mi-a făgăduit că o să mă arunce prin Poarta Lunii.
Când lordul Baelish a încercat s-o liniştească,
l-a lovit.
A spus că s-a săturat de viaţă.
Stătea chiar pe margine lângă Poarta Lunii.
El a încercat s-o convingă.
I-a făgăduit că doar pe ea a iubit-o mereu,
dar ea s-a aruncat prin poarta aceea şi abisul a înghiţit-o...
Nu-i vina ta, fetiţă scumpă.
Nu-i vina ta.
Se vedea după felul cum l-a crescut pe băiatul ăla.
Să-i dea să sugă şi la zece ani!
Lord Royce! Nu e momentul acum.
Iertare, doamnă.
Şi tu să ne ierţi, Baelish.
Ne-am purtat cam dur cu dumneata.
Ai vrut să faci dreptate, lord Royce.
Nu mă pot plânge din cauza asta.
Asta îmi doresc şi eu.
N-ai cum să-ţi găseşti dreptatea printr-o sinucidere, nu?
Pentru Lysa, nu. Dar pentru fiul ei?
Acum mai puţin de 20 de ani, cavalerii din Vale
li s-au alăturat lui Jon Arryn, Ned Stark, Robert Baratheon.
Au luptat cot la cot pentru a-l învinge pe Regele Nebun.
Şi de atunci, Arryn şi Royce,
Corbray, Waynwood,
toate Casele mari din Vale au stat şi au privit.
Ca un băiat fricos o încăierare într-o tavernă.
Ne pui la îndoială curajul?
Vreau să ştiu de partea cui sunteţi.
Sunteţi de partea Lannisterilor,
cei care l-au executat pe prietenul vostru Ned Stark?
Fireşte că nu suntem de partea ticăloşilor de Lannisteri!
Nu? Catelyn Stark a implorat-o pe sora ei s-o ajute şi Lysa a refuzat.
Stând deoparte, i-aţi permis lui Tywin Lannister
să-şi distrugă toţi adversarii în fiecare luptă.
Cine-i mai ţine piept acum?
Pe cine ai vrea să sprijinim, lord Baelish?
Robb Stark e mort.
Aş vrea să-l sprijiniţi pe Robin Arryn, Lordul din Vale.
Robin Arryn e un băieţel bolnăvicios.
Uneori, băieţeii bolnăvicioşi devin bărbaţi puternici.
Dar de cele mai multe ori, mor de tineri.
Am iubit-o pe Lysa din toată inima.
Dar şi-a iubit fiul atât de mult, încât a ajuns să-l cocoloşească.
Trebuie să înveţe să mânuiască o sabie.
Şi să călărească.
- Da, ar fi timpul. - Da, e timpul.
E timpul să se plimbe prin Vale,
să-şi viziteze toate castelele de pe domeniul lui.
E vremea ca Robin să-şi părăsească cuibul.
Ser Barristan.
Da.
Cine te-a trimis?
- Ser Barristan. - Ser Jorah.
Am uitat de-o reuniune a consiliului?
Nu.
Ce-i asta?
O amnistie regală, iscălită de Robert Baratheon.
Ai spionat-o.
Cine ţi-a dat-o?
Are vreo importanţă?
I-ai spus?
Am vrut să-ţi spun ţie mai întâi, ca de la bărbat la bărbat,
decât s-o fac fără ştirea ta.
Dă-mi voie să vorbesc cu ea între patru ochi.
Nu vei mai rămâne niciodată singur cu ea.
De ce te-a graţiat uzurpatorul?
De-am putea vorbi doar noi doi...
Nu. Vorbeşte-mi aici.
Lămureşte-mă.
Cine crezi c-a trimis-o la Meereen?
Cine ar avea de câştigat?
E opera lui Tywin Lannister.
Vrea să ne învrăjbească.
Dacă ne luptăm între noi, nu vom lupta împotriva lui.
Graţierea a fost semnată în anul în care ne-am cunoscut.
De ce ai fost graţiat?
Dacă nu cumva susţii că hrisovul e contrafăcut.
Nu e contrafăcut.
Aşadar, de ce?
I-am trimis epistole lui Varys, maestrul iscoadelor din Debarcaderul Regelui.
Ce conţineau aceste epistole?
- Informaţii. - Ce informaţii?
Despre sosirea ta cu Viserys la Pentos.
Despre planul lui de a te mărita cu Khal Drogo.
Despre căsătoria ta.
Despre moartea fratelui tău.
I-ai spus că port pruncul lui Drogo?
- Eu... - Da sau nu?
- Khaleesi. - Nu mi te adresa aşa.
I-ai spus că port pruncul lui Drogo?
Da.
Înseamnă că vânzătorul de vin a încercat să mă otrăvească
din cauza informaţiilor tale.
Nu te-am lăsat să bei acel vin.
Pentru că ştiai că e otrăvit.
Am bănuit.
M-ai trădat din prima clipă.
Iartă-mă.
N-am vrut niciodată să...
Te rog, Khaleesi, iartă-mă.
Mi-ai vândut tainele celui ce mi-a ucis tatăl
- şi i-a furat tronul fratelui meu. - Te-am apărat.
Am luptat şi ucis în numele tău.
Şi vrei să te iert?
Te-am iubit.
M-ai iubit?
Cum poţi să-mi spui aşa ceva?
Dacă era oricare altul, l-aş fi executat.
Însă pe tine nu te vreau în oraşul meu nici mort, nici viu.
Întoarce-te la stăpânii tăi din Debarcaderul Regelui.
Primeşte-ţi graţierea dacă poţi.
Daenerys, te rog.
Să nu mai cutezi să mă atingi vreodată
sau să-mi rosteşti numele.
Ai timp până la apus să-ţi strângi lucrurile
şi să părăseşti acest oraş.
Dacă vei fi văzut în Meereen până la amiază,
voi cere să ţi se arunce căpăţâna în Golful Sclavilor.
Pleacă.
Acum.
Moat Cailin îţi aparţine, tată.
Vino cu mine.
Ai mai primit vreo veste de la Locke?
Nu.
Neînsemnat.
Un schilod şi un copil.
Niciunul dintre lorzii nordului nu i-a văzut.
Cel mai probabil sunt morţi.
O mulţime de oameni de fier au şters-o spre Nord.
Acum îi vor urma şi mai mulţi, datorită ţie.
Spune-mi ce vezi.
Bălţi, câmpuri, dealuri.
Spune-mi ce vezi.
Nimic.
Cum nimic?
Nordul.
De călăreşti 700 de mile încolo, tot în Nord eşti.
Sau 400 de mile dincolo.
Sau 300 de mile dincoace.
Nordul e mai mare decât celelalte şase regate la un loc.
Iar eu sunt Păzitorul Nordului.
Nordul îmi aparţine.
Ia zi-mi acum, ce nume porţi?
Ramsay Snow.
Nu, nu Ramsay Snow.
Deschide-o.
De azi şi până îţi vei da ultima suflare,
vei fi Ramsay Bolton,
fiul lui Roose Bolton, Păzitor al Nordului.
Îmi faci o onoare.
Jur că-ţi voi cinsti numele şi obiceiul.
Voi fi vrednic de tine, tată.
Îţi făgăduiesc.
Vino, Duhoare. Vreau să mă îmbăiez.
Da.
Prima dată când te-am văzut erai o copilă.
O fată din Nord venită pentru întâia oară în capitală.
Nu mai eşti o copilă.
De ce m-ai ajutat?
Te-ar fi aruncat prin Poarta Lunii dacă te-ar fi găsit vinovat.
Ăsta nu-i un răspuns.
Dacă te executau pe tine, ce-ar fi făcut cu mine?
Nu ştiu.
Nici eu.
Mai bine să te încrezi în cel cunoscut decât în necunoscuţi?
Crezi că mă cunoşti?
Ştiu ce-ţi doreşti.
Oare?
Credeam c-o să mă bucure.
Dar nu mă bucură. Nu prea.
Pe tine nu te bucură nimic.
- Mă bucură multe lucruri. - Cum ar fi?
Să-l omor pe Polliver, pe Rorge.
Aşadar eşti posomorâtă că nu l-ai omorât tu pe Joffrey.
Aşa-i?
Măcar de-aş fi fost acolo să văd.
Voiam să-i văd privirea când ar fi ştiut că i-a sosit ceasul.
Da, privirea aia n-are pereche.
L-ai apărat cea mai mare parte din viaţa lui.
Crezi că l-ai fi putut salva?
Nu îi degustam eu vinul.
Jigodia aia mică merita să moară, însă otrava...
Otrava e arma unei femei.
Bărbaţii omoară cu sabia.
Aşa crede mândria ta idioată.
De asta n-o să fii vreodată un ucigaş fără seamăn.
Eu l-aş fi omorât pe Joffrey şi cu un oscior dacă eram nevoită.
Aş plăti bani grei să văd asta.
Trebuia să mă laşi să-i dau foc.
E o pişcătură de purice.
Pişcătura aia de purice te face să mergi mai greoi decât de obicei.
Oricum nu mai avem mult de mers.
Chiar crezi că mătuşa mea o să mă răscumpere?
Da, o să plătească.
Nici măcar n-am văzut-o vreodată.
N-are a face. Eşti sânge din sângele ei.
Familie, onoare şi alte rahaturi.
Numai despre asta vorbiţi voi, cei de viţă nobilă.
Eu nu sunt o lady.
Cine vrea să treacă prin Poarta Însângerată?
Câinele însângerat Sandor Clegane.
Şi cu...
Tovarăşa lui de drum, Arya Stark, nepoata Lysei Arryn.
Atunci vă transmit condoleanţe.
Lady Arryn a murit.
Cu trei zile în urmă.
N-am mai plecat vreodată de acasă, unchiule Petyr.
- Mi-e teamă să plec. - N-ar trebui.
Mama spunea că locul Lordului din Vale e în Eyrie.
A spus că e primejdios afară.
Pentru ea a fost primejdios şi înăuntru.
Oamenii mor şi când stau la masă.
Mor şi când dorm.
Mor şi ghemuiţi pe oala de noapte.
Toţi murim mai devreme sau mai târziu.
Nu te gândi la moartea ta.
Gândeşte-te la viaţa ta.
Ia-ţi viaţa în mâini, oricât de puţin ar dura.
Asta înseamnă să fii Lordul din Vale.
Mergem?
Vinul ajută mereu.
Îţi mulţumesc.
Duel judiciar...
Să hotărăşti vinovăţia sau nevinovăţia cuiva
în faţa zeilor
punând alţi doi oameni să se căsăpească.
Asta spune multe despre zei.
Cât mai durează?
Puţin.
Crezi că Oberyn are vreo şansă?
Vipera Roşie din Dorne.
Nu primeşti un asemenea nume decât dacă eşti letal, nu?
Nu l-am văzut niciodată luptând.
O să moară. Şi eu o să mor.
Oberyn are încredere în el.
Dacă vrei să te exprimi cu delicateţe.
Care-i pedeapsa pentru regicid?
Spânzurare şi mutilare?
- Tragerea pe roată? - Decapitare.
Nimic ieşit din comun.
Era nepotul meu. Cum se numeşte asta?
Fratricidul e între fraţi.
Infanticidul e când îţi omori copiii.
Nepoticid. Aşa se cheamă.
Matricid, patricid,
pruncucidere, sinucidere.
Nu există crimă care să nu aibă un nume propriu.
Între veri.
Între veri, ai dreptate.
Nu există un cuvânt pentru uciderea între veri.
Bravo.
Ţi-l aminteşti pe vărul Orson? Orson Lannister?
Desigur. Doica l-a scăpat în cap.
- L-a prostit. - Prostit?
Stătea în grădină cât e ziulica de lungă.
Strivea gândacii cu o piatră.
Nimic nu-l făcea mai fericit.
Nici pe tine.
Aş fi crezut că toate ocările îndurate de la naştere
te-ar fi putut face mai solidar cu cei suferinzi.
Dimpotrivă, să-mi bat joc de nenorocirea altuia
era singurul lucru care mă făcea să mă simt la fel ca toţi ceilalţi.
Poanta era cam răsuflată.
Pentru tine. Tu ţi-ai luat tălpăşiţa.
Mi-am descoperit alte pasiuni.
Da, alte pasiuni.
Eu am rămas cu Orson.
De ce?
Eram curios.
De ce strivea toţi gândacii?
Ce câştiga cu asta?
Şi l-am întrebat.
"Orson, de ce striveşti toţi gândacii?"
Mi-a răspuns: "Stliveşte gândacii."
"Stliveşte-i."
Nu m-am lăsat descurajat.
Eram cel mai isteţ om pe care îl cunoşteam.
Sigur dispuneam de resursele necesare pentru a dezlega misterul
motivaţiei acelui idiot.
Aşa că m-am dus în biblioteca Maesterului Volarik.
Volarik. A încercat să mă pipăie odată.
Am aflat că prea mulţi scriseseră despre oameni de seamă
şi destui de puţini despre idioţi.
Nu mi se părea corect.
În orice caz, n-am găsit nimic
care să-mi desluşească natura afecţiunii lui Orson
sau motivaţia din spatele strivirii necontenite a gândacilor.
Aşa că m-am întors la sursă.
Poate că n-am reuşit să comunic cu Orson,
dar l-am putut observa şi analiza,
aşa cum privesc oamenii animalele pentru a le înţelege mai bine comportamentul.
Şi pe măsură ce-l priveam, mă convingeam tot mai mult.
Se petrecea ceva înlăuntrul lui.
Chipul lui era ca o pagină dintr-o carte,
scrisă într-o limbă pe care nu o înţelegeam.
Nu era lipsit de raţiune. Avea motivele lui.
Şi eram obsedat să le aflu.
Am început să petrec extrem de mult timp privindu-l.
Luam prânzul în grădină.
Îmi molfăiam halca de oaie în ritmul...
Iar când nu-l priveam, mă gândeam la el.
Tata trăncănea despre moştenirea familiei,
iar eu mă gândeam la gândacii lui Orson.
Am citit istoria cuceririlor Casei Targaryen.
Am auzit vreun fâlfâit de aripi de dragon? Nu.
Auzeam...
Şi tot nu-mi dădeam seama de ce făcea asta.
Dar trebuia să aflu, pentru c-ar fi fost oribil
ca atâţia gândaci să moară fără vreun motiv anume.
Zilnic, oriunde în lume,
sunt ucişi nenumăraţi bărbaţi, femei şi copii.
Cui îi pasă de o mână de gândaci?
Ştiu, dar tot m-a îngrozit.
Grămezi peste grămezi, ani după ani.
Câte miliarde de târâtoare
au fost zdrobite, s-au uscat şi au redevenit ţărână?
Visam că mă aflam pe o plajă din carapace de gândaci
care se întindea cât vedeam cu ochii.
Mă trezeam plângând, jelind după trupuşoarele lor zdrobite.
Am încercat să-l opresc pe Orson o dată.
Era de două ori cât tine.
M-a împins mârâind un "kuuh" şi a continuat să strivească.
Zilnic, până când catârul l-a omorât izbindu-l cu copita în piept.
Tu ce crezi?
De ce făcea asta?
Care era motivul?
Nu ştiu.
Baftă azi!
Armura pare foarte uşoară.
Îmi place să mă pot mişca.
Ai putea să porţi un coif măcar.
N-ar trebui să bei înaintea unei lupte.
Asta ai învăţat în anii tăi de luptă?
Eu mereu beau înaintea unei lupte.
Ai putea muri din cauza asta. Aş putea muri eu.
Nu-i azi ziua morţii mele.
O să te lupţi cu ăla?
O să-l omor pe ăla.
E cea mai mare namilă pe care am văzut-o vreodată.
Nu contează mărimea când zaci lat pe spate.
Să te-audă zeii!
Ne-am adunat în faţa zeilor şi a oamenilor pentru a stabili
vinovăţia sau nevinovăţia unui...
om, pe nume Tyrion Lannister.
Fie ca Mama să fie milostivă cu ei.
Fie ca Tatăl să le acorde dreptatea cuvenită.
Şi fie ca Războinicul să călăuzească mâna
campionului nostru.
Nu mă lăsa singură pe lume.
Niciodată.
Ţi s-a spus cine sunt?
Un om mort.
Sunt fratele Eliei Martell.
Ştii de ce-am bătut atâta drum până-n oraşul ăsta împuţit?
Pentru tine.
O să te aud mărturisind înainte de-a muri.
Mi-ai siluit sora.
Ai omorât-o.
I-ai omorât copiii.
Recunoaşte acum şi se va termina rapid.
Recunoaşte că ai siluit-o.
Ai omorât-o.
I-ai omorât copiii.
Ai siluit-o!
Ai omorât-o!
I-ai omorât copiii.
Ai siluit-o!
Ai omorât-o!
I-ai omorât copiii.
Stai. Eşti pe moarte?
Nu, nu, nu.
Nu muri încă. N-ai mărturisit.
Mărturiseşte.
Rosteşte-i numele. Elia Martell.
Ai siluit-o. I-ai omorât copiii.
Elia Martell.
Cine ţi-a dat porunca?
Rosteşte-i numele!
Ai siluit-o! Ai omorât-o!
I-ai omorât copiii.
Spune. Spune-i numele.
Spune-l!
Elia Martell.
I-am omorât copiii.
Apoi am siluit-o.
Apoi i-am zdrobit căpăţâna, uite-aşa!
Zeii şi-au făcut cunoscută voia.
Tyrion Lannister,
în numele regelui Tommen din Casa Baratheon,
Primul pe Numele Lui,
eşti condamnat la moarte.
Traducerea: dr.MI şi Kprice www.subtitrari-noi.ro
Sincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro